Справа №454/4293/23                                 Головуючий у 1 інстанції:Струс Т. В. 
Провадження №22-ц/811/1164/24                 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
секретарі: Чиж Л.М., Псярук О.В.,

за участі в судовому засіданні представниці позивачів – ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Сокальського районного суду Львівської області в складі судді Струс Т.В. від 27 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галина Іванівна, Приватна виконавиця Виконавчого округу Львівської області Шелівська Юлія Андріївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання та стягнення суми,-

в с т а н о в и л а : 

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галини Іванівни, приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про визнання виконавчого напису нотаріуса №2302 від 01.08.2023р. таким, що не підлягає до виконання та стягнення коштів – відмовлено.
Вказане рішення оскаржила  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову.
Вважає, що суд не взяв до уваги, що відповідачем не надано суду розрахунку суми боргу станом на день винесення виконавчого напису та доказів того, що з визначеною ним сумою боргу позивачі погодилися (борг є безспірним), а також те, що в ході розгляду справи відповідачем повідомлено, що сума боргу не є сталою, що підтверджується звукозаписами судового засідання від 09.01.2024 р. та від 27.02.2024 р. Звертає увагу, що сума одноразового штрафу за несвоєчасне повернення позичальниками грошових коштів згідно договору не може бути включена до виконавчого напису, як безспірний борг, оскільки на час його вчинення закінчився строк давності для його стягнення, який визначено в один рік зі спливу строку виконання основного зобов`язання. Зазначає, що включення суми боргу, який відповідач визначив самостійно як безспірний, крім основної заборгованості ще й штрафних санкцій (33 568,86 грн. – штрафні санкції та 62 897,99 грн. – одноразовий штраф) щодо стягнення яких на момент вчинення виконавчого напису строк давності пропущено. 
На розгляд справи сторони та треті особи не з`явились однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси сторін у судовому засіданні захищали представники. Окрім того, в останнє судове засідання представниця позивачів теж не з`явилася, проте суд вважав за можливе завершувати розгляд справи за її відсутності зважаючи, також на те, що представницею позивачів були надані усні пояснення по суті розгляду у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці позивачів на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача – в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.18 ЦК України, ст.ст. 34, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст.259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України,постанову Верховного Суду від 05 грудня 2018 рок у справі №765/7916/15-ц та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, – виходив з того, що дослідженою копією виконавчого напису, що зареєстрований у реєстрі за №2302, вчиненого 01.08.2023р. приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І., на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» про стягнення солідарно з боржників боргу, а саме з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 152880,65грн., з яких:   36568,60грн. – основний борг, 19845,20грн. – інфляційні збитки, 33568,86грн. – штрафні санкції, 62897,99грн. – одноразовий штраф та плата за вчинення виконавчого напису 5700грн. Із копії постанови від 03.08.2023р., встановлено, що такою приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелівська Ю.А. відкрила виконавче провадження №72431581, що виконання виконавчого напису №2302 від 01.08.2023р. Також згідно постанови приватного виконавця від 03.08.2023р. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5 . Згідно копії квитанції від 16.08.2023р. ОСОБА_4 сплачено приватному виконавцю 91000грн. заборгованості за ВП №72428610. Відповідно до виписки по банківській картці ОСОБА_5 , встановлено, що у період з 04.08.2023р. по 20.09.2023р. з картки проведено сплату 14571,03грн. Із копії відповіді наданої приватним виконавцем Шелінською Ю.А. на запит адвоката Матвійчук Г.М., зокрема встановлено, що станом на 26.02.2024р. у межах виконавчого провадження №72431581 стягнуто 17907,69грн. заборгованості на користь стягувача, 1538,89грн. – основної винагороди приватного виконавця, 5600грн. – витрат виконавчого провадження. Із дослідженої копії повідомлення приватного нотаріуса Сироїд Г.І. від 21.12.2022р., вих. №256/01-06, що адресоване ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , встановлено, що у такому нотаріус повідомляє про звернення ОСОБА_2 в зв`язку з несвоєчасним поверненням ними коштів згідно договору позики від 07.12.2020р. Повідомлено, що у випадку прострочення повернення отриманих сум, згідно вказаного договору їм у місячний термін будуть нараховані пеня та штрафні санкції. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення таке адресатами отримано 28.12.2022р. У повідомленні від 15.06.2023р., вих. №113/01-06, приватний нотаріус Сироїд Г.І. повідомила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про звернення ОСОБА_2 щодо вчинення виконавчого напису для звернення стягнення заборгованості згідно договору позики від 07.12.2020р., де сума заборгованості складає 152880,65грн., з яких   36568,60грн. – основний борг, 19845,20грн. – інфляційні збитки, 33568,86грн. – штрафні санкції, 62897,99грн. – одноразовий штраф. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення таке адресатами отримано 22.06.2023р. Встановлено, що позивачами вказані повідомлення нотаріуса залишені без реагування, не ліквідовано допущені порушення, не оскаржено виставлену вимогу у судовому порядку та не виставлено заперечення кредитору, відповідно наявна заборгованість вважається безспірною. Також судом встановлено, що на противагу тверджень позивачів, нотаріусом двічі повідомлялося боржників більш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідацію допущених порушень. Також в ході розгляду справи встановлено, що позивачі вказують на наявність спору щодо суми боргу, а саме застосованих при його обчисленні пені та штрафів, однак дослідженим в судовому засіданні договором позики від 07.12.2020р. встановлено, що у такому його пунктами 6 та 7 чітко визначено наслідки не виконання умов договору, а саме сплати пені та штрафу, із зазначенням їх розмірів. Пунктом 3 договору визначено право позичальника звернутися до нотаріуса про стягнення всієї суми заборгованості включно зі штрафними санкціями в порядку передбаченому чинним законодавством. Суд виходив з того, що укладаючи вказаний договір позики його сторони погодилися із усіма його умовами та наслідками, були обізнані з розміром штрафних санкцій в наслідок його невиконання. В ході розгляду справи стороною позивачів наведено формулювання лише щодо незгоди із сумою боргу, однак жодним чином не спростовано її, не наведено свого розрахунку тощо. Тому суд не міг погодитися із висновками позивачів щодо підстави визнання таким, що не підлягає виконанню зазначеного виконавчого напису нотаріуса та у задоволенні даних позовних вимог відмовив, як і у вимозі щодо стягнення з відповідача в користь позивачів сплачених ними сум на погашення заборгованості.    
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
У жовтні 2023 року ОСОБА_4  та ОСОБА_5  звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галини Іванівни, приватний виконавець Виконавчого округу Львівської області Шелівська Юлія Андріївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, в якому просили:
- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2302 від 01.08.2023 року, вчинений приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галиною Іванівною щодо стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 солідарно заборгованості у розмірі 152 880,65 грн. з яких 36 568,60 грн. - основний борг, термін повернення якого настав 07 грудня 2021 року, 19 845,20 грн. - інфляційні збитки, 33 568,86 грн. - штрафні санкції, 62 897,99 грн. - одноразовий штраф та плата за вчинення виконавчого напису в сумі 5700,00 грн. Еквівалент даної суми по курсу НБУ станом на момент вчинення виконавчого напису становить 4 331,06 доларів США.
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 14571,03 грн. стягнутих на його користь приватним виконавцем в порядку виконання виконавчого напису № 2302 від 01.08.2023 року.
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 91000,00 грн. сплачених на його користь в порядку виконання виконавчого напису №2302 від 01.08.2023 року.
Позов обґрунтовували тим, що 07.12.2020р. між ними та відповідачем укладено договір позики за яким позивачі взяли у борг кошти в сумі 243302,60грн., еквівалент даної суми по курсу НБУ на момент укладення договору становив 8 600доларів США, в рівних частках кожний з терміном повернення до 07.12.2021р. Зазначають, що вказані кошти позичалися для оплати інформаційних послуг щодо працевлаштування в державі Ізраїль, що надавалися підприємцем ОСОБА_6 09.12.2020р. позивачці ОСОБА_7 відкрито робочу візу у державу Ізраїль, куди вона поїхала на заробітки. Зазначали, що з моменту укладення вказаного договору вони належно виконували його умови, проте у строк зазначений у договорі не змогли повернути борг через відсутність роботи, про, що було повідомлено відповідача. Станом на 18.08.2022р. позивачі повернули відповідачу 210 637 грн., відповідно не повернутою залишилася сума 32 665,60грн. 12.08.2023р. позивачка ОСОБА_4 за адресою свого місця проживання отримала від приватного виконавця Шелівської Ю.А. постанову про відкриття виконавчого провадження №72431581 від 03.08.2023р., щодо примусового виконання виконавчого напису №2302 від 01.08.2023р., що виданий приватним нотаріусом Сироїд Г.І. Згідно змісту цієї постанови встановлено, що за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2302 від 01.08.2023р., про стягнення з позивачів солідарно на користь відповідача заборгованості в сумі 152880,65грн, з яких: 36568,60грн. – основний борг, 19845,20грн. – інфляційні збитки, 33568,86грн. – штрафні санкції, 62897,99грн. – одноразовий штраф та плата за вчинення виконавчого напису 5700грн. З покликанням на ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» зазначали, що сума боргу не є безспірною, відповідно нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис. Вважали, що в даному випадку нотаріус вирішив питання про вчинення виконавчого напису за фактом подання документів наданих лише стягувачем і очевидно вважав, що подані документи є підтвердженням безспірності заборгованості. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначали, що в ході виконання виконавчого напису приватним виконавцем накладено арешт на майно позивачів, здійснено списання коштів з рахунку позивача ОСОБА_5 в сумі 14571,03 грн, накладено арешт на належну йому земельну ділянку. Крім цього, на виконання виконавчого напису ОСОБА_4 сплачено 91 000 грн.
Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, – 7.12.2020 р. між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 передав, а гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 взяли у борг суму 243,302,60 грн, еквівалент даної суми по курсу НБУ на момент укладення даного договору становить 8600 дол. США, в рівних частинах кожний (а.с.12).
Згідно з п.3 вищевказаного договору, позичальники зобов`язуються повернути борг згідно умов цього договору в термін до 07.12.2021р. Якщо не буде здійснюватися повернення коштів протягом зазначеного терміну, позикодавець має право звернутися до нотаріуса про стягнення всієї суми заборгованості включно зі штрафними санкціями в порядку передбаченому чинним законодавством.
Пунктом 6 договору визначено, що у випадку порушення позичальниками графіку повернення отриманих сум, зазначених у п.1 договору, позичальники будуть зобов`язані сплатити позикодавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від вчасно не повернутих сум позики за кожен день прострочення.
Згідно з п.7 договору, у випадку прострочення повернення отриманих сум, зазначених у п.1 договору, понад 60 календарних днів від дня чергового платежу позичальники будуть зобов`язані сплатити позикодавцю одноразовий штраф у сумі 20% від загальної суми договору зазначеної в п.1. Штраф сплачується незалежно не залежно від суми простроченого платежу.        
Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Сироїд Г.І. від 21.12.2022р., вих.№256/01-06, що адресоване ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , встановлено, що у такому нотаріус повідомляє про звернення ОСОБА_2 в зв`язку з несвоєчасним поверненням ними коштів згідно договору позики від 07.12.2020р. Повідомлено, що у випадку прострочення повернення отриманих сум, згідно вказаного договору їм у місячний термін будуть нараховані пеня та штрафні санкції. Згідно з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення таке адресатами отримано 28.12.2022р. 
Однак, слід вказати, що у такому повідомленні відсутні будь-які дані про розмір, структуру заборгованості та період її нарахування (а.с. 66).
У повідомленні від 15.06.2023р., вих.№113/01-06, приватний нотаріус Сироїд Г.І. повідомила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про звернення ОСОБА_2 щодо вчинення виконавчого напису для звернення стягнення заборгованості згідно договору позики від 07.12.2020р., де сума заборгованості складає 152880,65грн., з яких: 36568,60грн. – основний борг, 19845,20грн. – інфляційні збитки, 33568,86грн. – штрафні санкції, 62897,99грн. – одноразовий штраф.  Згідно з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення таке адресатами отримано 22.06.2023р. 
У вказаному листі знову ж не вказано періоду нарахування загальної суми заборгованості та якими положеннями договору чи нормами закону було передбачено нарахування такої суми, зокрема, не вказано про те як нараховані та що собою являють такі складові як «інфляційні збитки» та «штрафні санкції», окремо від штрафу, що передбачений умовами договору.
01.08.2023р. приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І., вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером №2302 про стягнення солідарно з боржників боргу, а саме з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 152 880,65 грн., з яких:   36568,60 грн. – основний борг, 19845,20 грн. – інфляційні збитки, 33 568,86 грн. – штрафні санкції, 62 897,99 грн. – одноразовий штраф та плата за вчинення виконавчого напису 5 700 грн (а.с.14-15).
03.08.2023 р. приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелівська Ю.А. відкрила виконавче провадження №72431581 щодо виконання виконавчого напису №2302 від 01.08.2023р.(а.с.18).
03.08.2023 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелівською Ю.А. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5 (а.с.22).
Згідно з копії квитанції від 16.08.2023р., ОСОБА_4 сплачено приватному виконавцю 91 000 грн. заборгованості за ВП №72428610.
Відповідно до виписки по банківській картці ОСОБА_5 , встановлено, що у період з 04.08.2023р. по 20.09.2023р. з картки проведено сплату 14 571,03 грн (а.с.23).
Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі – Порядок).
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі – Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису – надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника – це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц.
Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.
Позивачі стверджують, що заборгованість, яку зазначено за вищевказаним виконавчим написом не є безспірною і така не може вважатися обґрунтованою. Отже, між сторонами існує спір щодо наявної заборгованості.
Із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус перевірив та впевнився у відсутності спору щодо наявності заборгованості та її розміру, строків виконання.
Жодних розрахунків, виписок та інших документів, що підтверджують правомірність нарахування зазначених сум та період нарахування ні стороною відповідача, ані приватним нотаріусом надано не було. 
Також, у повідомленнях приватного нотаріуса Сироїд Г.І. спершу не вказано самої суми заборгованості за договором та періоду нарахування; згодом не вказано періоду нарахування загальної суми заборгованості та якими положеннями договору чи нормами закону було передбачено нарахування такої суми, зокрема, не вказано про те як нараховані та що собою являють такі складові як «інфляційні збитки» та «штрафні санкції», окремо від штрафу, що передбачений умовами договору, про що йшлося (а.с. 63, 66).
Так, стосовно оспорювання сум заборгованості слід вказати про те, що позивачі дійсно визнають заборгованість згідно договору позики, однак у сумі 32665,60 грн., про що ними подано свій розрахунок. Відповідач же стверджує про заборгованість у розмірі 36568,60 грн., однак свого розрахунку такої суми основного боргу ним не надано як приватному нотаріусу, так і суду.
Окрім цього, як вказано вище договором передбачено стягнення як пені, так і штрафу у випадку невиконання умов договору. Проте, у виконавчому написі окремо вказано про стягнення узагальненого поняття «штрафні санкції», нарахування яких як окремого виду відповідальності договором не передбачено, а також «інфляційних збитків», що теж, як санкція за невиконання умов договору, у такому не передбачалася. Періоду нарахування та правової підстави нарахування таких санкцій ні відповідачем, ані приватним нотаріусом не наведено.
Окрім наведеного якщо вважати, що «штрафні санкції» вказані у виконавчому написі є пенею, яка передбачалася у договорі, то слід вказати про те, що знову ж періоду нарахування такої не вказано, а також слід звернути увагу і на те, що такі поряд із одноразовим штрафом є подвійною санкцією за одне і теж порушення умов договору, тому такі суми у випадку їх одночасного стягнення не слід вважати безспірними сумами.
Також, згідно з правовою позицією, викладеною у пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року по справі № 916/3006/17, де вказано, що: «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду».
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно з п.3 договір позики від 07.12.2020 р., позичальники зобов`язуються повернути борг згідно умов цього договору в термін до 07.12.2021 р. 
Відповідно до виконавчого напису від 01 серпня 2023 року штрафні санкції включені до суми боргу щодо стягнення яких на момент вчинення виконавчого напису строк позовної давності пропущено, який визначено в один рік зі спливу строку виконання основного зобов`язання (07.12.2022р.), що не може свідчити про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивачі мали безспірну заборгованість перед стягувачем.
Оскільки на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за договірними правовідносинами, що виникли між сторонами; розмір заборгованості за договором позики, який значиться у виконавчому написі нотаріуса слід вважати не є безспірним зважаючи на відсутність даних про період нарахування; врахування певних видів відповідальності, що договором не передбачалися; подвійне нарахування санкцій за одне і те ж порушення; а також нарахування певних видів відповідальності з пропуском строку позовної давності, – колегія суддів вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галиною Іванівноювід 01.08.2023, зареєстрований в реєстрі №2302, слід визнати таким, що підлягає виконанню.
Щодо вимог про повернення коштів, то вирішуючи такі колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів).
Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна (висновки Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20 та у постанові від 08 вересня 2021 року у справі  № 201/6498/20).
Як встановлено судом, позивачем долучено до матеріалів справи постанову про відкриття виконавчого провадження № 72431581, винесену 03.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівського області Шелінською Ю.А. на підставі виконавчого напису №2302 вчиненого 01.08.2023 року приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І.
Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.3150482125.1 від 16.08.2023 року (а.с.24) грошові кошти у сумі 91 000 грн. перераховані ОСОБА_4 на рахунок приватного виконавця у зв`язку із виконанням постанови № 72431581 від 03.08.2023 року. Відповідно до виписки по банківській картці ОСОБА_5 , у період з 04.08.2023р. по 20.09.2023р. з картки проведено сплату 14 571,03 грн. (а.с.23).
Відтак, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 91 000 грн. та 14 571,03 грн, що стягнені з позивачів у примусовому порядку у виконавчому провадженні №72431581, на підставі виконавчого напису № 2302, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 91 000 грн. та 14 571,03 грн. підлягають поверненню позивачам відповідно до ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити, визнавши її доводи обґрунтованими. Рішення ж Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Так слід визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивачів стягнуті за таким, безпідставно отримані, кошти.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – задовольнити.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов  ОСОБА_4 та ОСОБА_5  – задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2302 від 01.08.2023 року, вчинений приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галиною Іванівною щодо стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 солідарно заборгованості у розмірі 152 880,65 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят гривень 65 копійок) з яких 36 568,60 грн. - основний борг, термін повернення якого настав 07 грудня 2021 року, 19 845,20 грн. - інфляційні збитки, 33 568,86 грн. - штрафні санкції, 62 897,99 грн. - одноразовий штраф та плата за вчинення виконавчого напису в сумі 5700,00 грн. Еквівалент даної суми по курсу НБУ станом на момент вчинення виконавчого напису становить 4 331,06 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 14571,03 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят одна гривня 03 копійки) стягнутих на його користь приватним виконавцем в порядку виконання виконавчого напису № 2302 від 01.08.2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП - НОМЕР_3 ) грошові кошти у сумі 91000,00 грн. (дев`яносто одна тисяча гривень) сплачених на його користь в порядку виконання виконавчого напису №2302 від 01.08.2023 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року.

Головуючий :                                                                  Я.А. Левик

Судді :                                                                  Н.П. Крайник

М.М. Шандра