ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 жовтня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 642/3933/23
провадження № 61-6075св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Харківська міська рада,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакова Лілія Сергіївна, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 в особі її законного представника ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Задерей Олександра Віталійовича на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова 
від 25 січня 2024 року у складі судді Вікторова В. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Мальованого Ю. М., Яцини В. Б.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
1.                 У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакова Л. С., ОСОБА_2 в особі її законного представника ОСОБА_3 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
2.                 Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 
ОСОБА_4 , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
3.                 Після його смерті залишилася спадщина на належні йому 8/15 часток у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
4.                 Як вбачається із заповіту, посвідченого 13 квітня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варніковою К. В. за реєстровим номером № 467, все майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось на території України і за її межами, на що ОСОБА_4 за законом матиме право, він заповів позивачці ОСОБА_1 .
5.                 Маючи намір прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 , позивачка зверталась до приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакової Л. С. із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності на спадкове майно.
6.                 З огляду на вказане просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 8/15 часток у праві власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею 41,7 кв. м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
7.                 Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 
2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду 
від 23 квітня 2024 року, позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 8/15 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
8.                 Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спадкодавець за життя склав заповіт на користь 
ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла, про що 05 січня 2023 року нею було подано відповідну заяву до ПН Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області. Враховуючи, що заповіт складено на іншу особу, яка спадщину прийняла у встановленому законом порядку, неповнолітня ОСОБА_2 не має права на обов`язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
9.                 У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Задерей О. В. на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року.
10.             Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2024 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
11.             Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
12.             У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
13.             Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 28 грудня 2022 року у справі 
№ 315/236/21, від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
14.             Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про прийняття позивачкою спадщини у визначений законом строк, оскільки строк для прийняття спадщини після смерті 
ОСОБА_4 сплинув 27 вересня 2022 року, в той же час із відповідною заявою вона звернулася лише 05 січня 2023 року.
15.             Також зазначає, що оскільки племінниця спадкодавця ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті свого дядьки ОСОБА_4 , тому право на спадкування отримала її малолітня донька ОСОБА_2 , як спадкоємець п`ятої черги.
16.             Неправильне застосування цих норм призвело до хибного висновку, що малолітня ОСОБА_2 була усунута від права на спадкування її матір`ю 
ОСОБА_3 , хоча остання спадщину не прийняла.
17.             Також апеляційний суд не застосував частину четверту статті 1268 ЦК України, згідно з якою малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, в результаті чого дійшов хибного висновку, що у справі відсутні спадкоємці за законом, які прийняли спадщину.
18.             Порушення процесуальних норм (неналежність відповідача у справі) є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.
19.             Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
20.             Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з довідкою № 1126904 від 09 лютого 2023 року, виданою комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_3 на праві спільної власності належить у рівних частках по 1/5: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
21.              ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 352, зареєстрований реєстратором Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків), свідоцтво про смерть серії: НОМЕР_1 
від 12 травня 2022 року.
22.             За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 13 квітня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Варніковою К. В. за реєстровим номером № 467, відповідно до якого все майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось на території України і за її межами, на що ОСОБА_4 за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
23.             З матеріалів спадкової справи № 1/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що 05 січня 2023 року із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_1 , в якій зазначила, що спадщину приймає.
24.             У ОСОБА_5 та ОСОБА_6 двоє дітей, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .
25.              ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_9 .
26.              ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був їй двоюрідним дідом.
27.              ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
28.              ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4 , однак свідоцтво про право на спадщину не оформив.
29.              ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після її смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4 , однак свідоцтво про право на спадщину не оформив.
30.             Також 19 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті       ОСОБА_6 , однак постановою Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори № 1916/02-31 від 19 липня 2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 баби ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_3 не проживала та не була зареєстрована за однією адресою з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та протягом шести місяців не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та вважається такою, що не прийняла спадщину.
31.             Після смерті ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 . Мати померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_3 .
32.             Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 8/15 часток у праві власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з яких:
- 1/5 частка у праві власності на вказану квартиру належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 червня 2005 року Відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, 
р. № 4-05-252831-Ц1;
- 1/15 частка належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 червня 2005 року Відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, р. № 4-05-252831-Ц1, спадкоємцем якого був його син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав;
- 1/5 частка належала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 червня 2005 року Відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстровий номер № 4-05-252831-Ц1, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав;
- 1/15 частка у праві власності на спірну квартиру належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 червня 2005 року Відділом приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстровий номер № 4-05-252831-Ц1, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої був ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
33.             Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_1 , що підтверджується її заявою від 05 січня 2023 року, поданою Єрмаковій Л. С. , приватному нотаріусу Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області, яка діє у порядку заміщення ОСОБА_11 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу, на підставі якої нотаріусом було відкрито спадкову справу № 1/2023.
34.             Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 травня 2023 року №24/02.31, вчиненою приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмаковою Л. Є., що діє у порядку заміщення ОСОБА_11 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (підстава - наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 267/АГ від 14 липня 2022 року), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 8/15 часток квартири АДРЕСА_3 , оскільки при подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, документів, які підтверджують право власності на спадкове майно, належне померлому, або майна, на яке б спадкодавець за законом мала б право, не надано.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
35.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
36.             Касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
37.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
38.             Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
39.             Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
40.             Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
41.             Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
42.             Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
43.             Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.
44.             Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
45.             Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
46.             За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
47.             Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
48.             У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
49.             У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
50.             У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
51.             У цій справі предметом спору є визнання за позивачкою в порядку спадкування за заповітом права власності на 8/15 часток квартири 
АДРЕСА_3 .
52.             Відповідачем за цим позовом ОСОБА_1 визначила Харківську міську раду у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців ОСОБА_4 .
53.             Задовольняючи позов, суди попередніх інстанційзокрема виходили з того, що ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини після ОСОБА_4 була малолітньою особою, однак вона не мала права на спадкування за законом, оскільки її мати ОСОБА_3 , яка є племінницею померлого, усунула її від права спадкування за законом, так як є родичкою ближчого ступеня споріднення.
54.             Верховний Суд не може погодитися з вказаним висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.
55.             Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
56.             Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
57.             Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):
перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки;
друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;
третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;
четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;
п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).
58.             Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дає змогу стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими юридичними фактами, як відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
59.             На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти, як зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.
60.             Судами попередніх інстанцій у цій справі установлено, що спадкоємці першої-четвертої черг відсутні або не прийняли спадщину.
61.             Так, апеляційний суд обґрунтовано зазначав, що ОСОБА_3 є племінницею ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 є його двоюрідною правнучкою та відповідно є спадкоємицями п`ятої черги спадкування.Однак, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_9 померла ще до відкриття спадщини ОСОБА_4 , тому ОСОБА_3 входить до другої черги спадкування за правом представлення, однак спадщину не прийняла, оскільки із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса не зверталася та разом зі спадкодавцем за однією адресою не проживала.
62.             Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
63.             Як зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259цього Кодексу.
64.             Таким чином, оскільки спадкоємиця за законом другої черги - ОСОБА_3 спадщину не прийняла, спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 , яка відноситься до п`ятої черги спадкування.
65.             З огляду на вказане висновки судів попередніх інстанцій про те, що 
ОСОБА_3 , яка є племінницею померлого, усунула заявницю ОСОБА_2 від права спадкування за законом, оскільки є родичкою ближчого ступеня споріднення, є безпідставними та не ґрунтуються на нормах спадкового права, оскільки з матеріалів справи вбачається та установлено судами попередніх інстанцій, що ОСОБА_3 спадщину не приймала, а тому право на спадкування отримала інша черга спадкоємців. 
66.             Також судами установлено, що ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини після ОСОБА_4 була малолітньою особою.
67.             Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
68.             Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
69.             Зважаючи на вищевикладене суди попередніх інстанцій, правильно встановивши, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_2 була малолітньою особою, дійшли помилкового висновку про те, що вона не прийняла спадщину та була усунута від спадкування за законом, у зв`язку із чим безпідставно розглянули спір за участі неналежного відповідача - Харківської міської ради.
70.             Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
71.             Встановивши неналежний склад учасників справи, суд не вирішує позов по суті.
72.             За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.
73.             Згідно із пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
74.             Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
75.             З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду та постановлення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 400, 412, 415-419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
1.                 Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Задерей Олександра Віталійовичазадовольнити.
 
2.                 Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 
2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення.
 
3.                 У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Єрмакова Лілія Сергіївна, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 в особі її законного представника ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович