УХВАЛА
 
13 грудня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 303/11340/23
провадження № 61-15916ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради про відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивовано тим, що 08 травня 2019 року позивач звернувся до Мукачівської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у межах норм безоплатної приватизації щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території міста Мукачево в межах вулиці Дулова, суміжної з земельної ділянки з кадастровим номером 2110400000:01:019:0151. Однак рішеннями Мукачівської міської ради двічі відмовлено у наданні вказаного дозволу без зазначення жодних поважних причин.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року у справі № 260/802/19 пункт 5 рішення Мукачівської міської ради № 1399 від 23 травня 2019 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визнано протиправним та зобов?язано Мукачівську міську раду повторно розглянути на черговій сесії клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року залишено без змін.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року Мукачівську міську раду зобов?язано подати звіт про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року у справі № 260/802/19.
20 серпня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду прийнято звіт Мукачівської міської ради про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року у справі № 260/802/19.
17 грудня 2019 року рішенням 70 сесії 7 скликання № 1697 Мукачівська міська рада повторно відмовила у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі № 260/94/20 рішення Мукачівської міської ради від 17 грудня 2019 року № 1697 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визнано протиправним.
Вказане рішення постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2020 року залишено без змін.
23 липня 2020 року рішенням 81 сесії 7 скликання №1975 відповідач втретє відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.
Таким чином, прийняття відповідачем протиправних рішень у період з 23 травня 2019 року до 23 липня 2020 року щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди за вказані незаконні дії.
Вважав, що поведінка відповідача має протиправний характер та є тривалою, захист його порушеного права тривав понад один рік, відповідач прийняв два незаконні рішення, які скасовані судами, таким чином, рахує дії відповідача умисними та протиправними, що є підставою для відшкодування завданої йому моральної шкоди.
З урахуванням того, що оскарження рішення від 23 травня 2019 року № 1399 та рішення від 17 грудня 2019 року № 1697 до суду тривало понад один рік, застосовуючи аналогію закону, моральна шкода підлягає відшкодуванню згідно із частиною третьою статті 13 Порядку відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, виходячи із розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом і становить 294 000,00 грн.
За вказаних обставин позивач просив стягнути з Мукачівської міської ради моральну шкоду завдану незаконними рішеннями у розмірі 294 800,00 грн.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищують двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах                        з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі                              ЦПК України. 
 
Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Предметом позову у справі є відшкодування моральної шкоди у розмірі 294 800,00 грн і на день звернення з касаційною скаргою не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році (3 028,00 х 250=757 000,00 грн).
 
Отже, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Заявник у касаційній скарзі посилається на підпункт «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному Реєстрі судових рішень ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі. Посилаючись на частину шосту статті 19 ЦПК України, суд визнав справу малозначною, тому ухвалив проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Частина шоста статті 19 ЦПК України, зокрема пункт 2, (в редакції станом на момент відкриття провадження у справі) передбачала, що малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 684,00 грн.
 
Таким чином, на момент відкриття провадження у справі, ціна позову у справі не перевищувала двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (671 000,00 грн), отже відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції визнав справу малозначною помилково.
 
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року                             № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України                      (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Ураховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19,         пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                     ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про відшкодування моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
  Судді:          	  І. Ю. Гулейков                                                    Р. А. Лідовець       Д. Д. Луспеник