ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9998/24 Справа № 234/1295/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Він Фінанс” на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Він Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно до ст.625 ЦК України.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” посилалася на те, що 04 грудня 2007 року між ПАТ “ОТП Банк” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CM-SME 103/237/2007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 39800 доларів США. 21 липня 2011 року Краматорським міським судом Донецької області ухвалено рішення у справі №2-999/2011, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ “ОТП Банк” заборгованість за кредитним договором №CM- SME103/237/2007 від 04 грудня 2007 року, яка складається із: 57109,21 доларів США, за відсотками 5047,54 доларів США, пеню 43 867 грн. 36 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Позивач вказує, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника. 29 червня 2010 року між ПАТ “ОТП Банк” та ТОВ “ОТП Факторинг Україна” було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №CM-SME103/237/2007 від 04 грудня 2007 року перейшло до ТОВ “ОТП Факторинг Україна”. 08 вересня 2017 року між ТОВ “ОТП Факторинг Україна” та ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №CM-SME103/237/2007 від 04 грудня 2007 року перейшло до ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія”. 02 травня 2019 року Краматорським міським судом Донецької області постановлено ухвалу №2-999/11 про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: замінено ПАТ “ОТП Банк” на його правонаступника ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія”. На підставі викладеного ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” просили суд стягнути з ОСОБА_1 суму грошових коштів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, у розмірі 134 523 грн.77 коп., яка складається із: 93 521 грн. 92 коп. - інфляційне збільшення; 41 001 грн. 85 коп. - 3% річних. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відповідно до наказу № 55-к від 25 липня 2024 року директора ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” з 25 липня 2024 року ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” перейменовано на ТОВ “Він Фінанс” (а.с.123). 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року цивільну справу №234/1295/22 за позовом ТОВ “Він Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повернуто до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, для вирішення питання про виправлення описки (а.с.131,132).
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року постановлено зазначити по тексту рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 серпня 2024 назву позивача як “ТОВ “Він Фінанс” замість “ТОВ “Фінансова компанія “Довіра та Гарантія” (а.с.136). 
В апеляційній скарзі “ТОВ “Він Фінанс” просить заочне рішення суду від 09 січня 2023 року скасувати на ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача,  посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального  права. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.
       Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
       Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
       Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       У справі встановлено, заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21 липня 2011 року у справі №2-999/2011 позовні вимоги ПАТ “ОТП Банк” до ОСОБА_1 про стягнення сум загального боргу за кредитним договором, відсотків, пені та штрафів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ “ОТП Банк” заборгованість за кредитом 57 109,21 доларів США, за відсотками 5 047,54 доларів США, пеню 43 867 грн. 36 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. (а.с.4, 5).
       Вказане рішення суду набрало законної сили. 
29 червня 2010 року між ПАТ “ОТП Банк” та ТОВ “ОТП Факторинг Україна” було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №CM-SME103/237/2007 від 04 грудня 2007 року перейшло до ТОВ “ОТП Факторинг Україна” (а.с.6, 7).
08 вересня 2017 року між ТОВ “ОТП Факторинг Україна” та ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №CM-SME103/237/2007 від 04 грудня 2007 року перейшло до ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” (а.с.6, 7). 
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 травня 2019 року задоволено заяву ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” про заміну сторони у виконавчому провадженні. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме: первісного стягувача ПАТ “ОТП Банк” його правонаступником – ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 липня 2011 року у справі № 2-999/2011 за позовом ПАТ “ОТП Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.6, 7).
       Постановою Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 18 листопада 2020 року скасовано. У задоволенні заяви ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” про видачу дублікату та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа у справі №2-999/2011 відмовлено. Стягнуто з ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. (а.с.149-153).
       Донецьким апеляційним судом було встановлено, згідно відповіді Краматорського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області на запит ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія”, на примусовому виконанні у Краматорському міському відділі ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебував виконавчий лист № 2-999 від 27 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ “ОТП Банк” заборгованості за кредитним договором на загальну суму 62156,75 доларів США, 45687 грн. 36 коп., проте, 09 липня 2013 року виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с.149-153).
       Також, Донецький апеляційний суд встановив, що ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що виконавчий документ було втрачено первісним стягувачем, крім того, не доведено обґрунтованість пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за період часу з 2013 року (винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) по серпень 2020 року. ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія”, замінивши у виконавчому провадженні первісного стягувача ПАТ “ОТП Банк”, прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем до його заміни правонаступником.
       Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21 грудня 2021 року у справі №234/14243/19 у задоволенні позовних вимог ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено (а.с.154-156).
       Вказаним рішенням суду встановлено, кредитор надіславши позичальнику 05 лютого 2009 року вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 1.9.1. кредитного договору, змінив строк виконання зобов`язання, а тому звернувшись до суду із цим позовом 19 серпня 2019 року, пропустив трирічний строк позовної давності, з огляду на вимоги ст. 266 ЦК У країни.
       
       Відповідно до наказу директора ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” №55-к від 25 липня 2024 року “Про зміну назви ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” перейменовано з 25 липня 2024 року ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” у ТОВ “Він фінанс”, підстава — протокол №1706 загальних зборів ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” від 25 липня 2024 року (а.с.123).
       Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
       Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина п`ята статті 82 ЦПК України).
       Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України, свідчить, що: натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 442/398/15-ц).
       Встановлено у справі,  виконавчий документ на виконання заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 21 липня 2011 року у справі №2-999/2011 за позовом ПАТ “ОТП Банк” до ОСОБА_1 про стягнення сум загального боргу за кредитним договором, відсотків, пені та штрафів не перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби з 09 липня 2013 року, оскільки з цього часу виконавчий лист ВДВС повернуто стягувачу (а.с.149-153). 
       Постановою Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія” (ТОВ “Він Фінанс”) про видачу дублікату та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-999/2011 відмовлено.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Він Фінанс” (до зміни назви - ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія”)  суми грошових коштів, нарахованих позивачем на підставі ст. 625 ЦК України, у зв”язку з не виконанням рішення суду, у розмірі 134 523 грн.77 коп., яка складається із: 93 521 грн. 92 коп. - інфляційне збільшення; 41 001 грн. 85 коп. - 3% річних, та відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.
       Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог ТОВ “Він Фінанс” (до зміни назви - ТОВ “ФК “Довіра та Гарантія”) є безпідставними.
       Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування судом норм матеріального є необґрунтованими. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Він Фінанс” — залишити без задоволення. 
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 серпня 2024 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  М.Ю.Петешенкова

О.В.Свистунова