справа № 373/140/22                                          головуючий у суді І інстанції Керекеза Я.І.
провадження № 22-ц/824/14884/2024              суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
06 листопада 2024 року                                                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Кияшко К.О.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2  на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства Переяславської міської ради», Переяславського міського голови Саулка Вячеслава Володимировича, третя особа ОСОБА_3 про зміну дати звільнення та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
В С Т А Н О В И В:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом і просив змінити дату його звільнення з посади керівника комунального підприємства «Переяславське виробниче управління комунального господарства», яке було перейменоване у Комунальне підприємство «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства Переяславської міської ради» з 19 травня 2017 року на 22 травня 2017 року. Просив стягнути із КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства Переяславської міської ради» заробітну плату за один робочий день (22 травня 2017 року) в розмірі 561 грн 22 коп. Крім того, просить стягнути із КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства Переяславської міської ради» на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 955 757,66 грн.
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2024 рокупозовну заяву ОСОБА_1  залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що на переконання сторони позивача, всі без виключення відкладення розгляду справи були викликані станом здоров`я позивача, який є інвалідом ІІ групи і підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому неможливість явки представника позивача викликана його зайнятістю в інших судових засіданнях, слідчих діях, що було також підтверджено належними та допустимими доказами. Вказує на те, що з матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суду першої інстанції було відомо, що позивач не перебуває за місцем реєстрації, а проходить службу Сумській області. Але суд першої інстанцій жодного разу не повідомив позивача про час та дату судових засідань, що підтверджується матеріалами справи (будь то направлення повістки або СМС - повідомлення, або електронного листа), а тому враховуючи неповідомлення саме позивача у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства Переяславської міської ради» вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права та не порушує права позивача, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 шість разів поспіль не з`явилися в судові засідання після поновлення провадження у справі, повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи без участі позивача не подавали.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Згідно пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.
Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).
Судом встановлено, що 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання.
08 червня 2022 року провадження у справі зупинено за клопотанням позивача на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України (позивач перебував в лавах ЗСУ за мобілізацією, що підтверджував копією наказу № 41 від 24 лютого 2022 року та довідкою № 1250 від 07 березня 2022 року).
29 січня 2024 року провадження у справі поновлено, зважаючи на встановлені обставини проходження позивачем військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований в м. Переяслав (за місцем розташування суду).
Після поновлення провадження у справі позивач та його представник повторно (06 червня та 02 липня) в судові засідання не з`являлися, будучи повідомленими належним чином. Від представника позивача на всі судові засідання надсилалися клопотання про відкладення розгляду справи через свою зайнятість в інших судових засіданнях та хвороби позивача і те, що він є мобілізованим військовослужбовцем.
В судове засідання 02 липня 2024 року позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла чергова заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням позивача на лікуванні. Свою неявку представник позивача обґрунтував участю в іншому судовому провадженні, проте належних доказів на підтвердження вказаних ним обставин суду першої інстанції не надав.
Позивач та його представник були належним чином повідомлені про судові засідання на 06 червня 2024 року та 02 липня 2024 року через електронний суд, в якому вони зареєстровані та в якому наявні повістки про їх виклик. Зазначене не заперечував представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Встановивши, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді першої інстанції, враховуючи, що позивач та його представник  повторно не з`явилися в судове засідання, повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи без участі позивача не подавали, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
 Судом першої інстанцій надано належну оцінку поведінці позивача та його представника, вжито усіх необхідних заходів для надання позивачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.
Отже, висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами процесуального права, які судом правильно застосовані.
Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2024 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повне судове рішення складено  07 листопада 2024 року.
 
Головуючий                                                                          Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                       Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                                Яворський М.А.