УХВАЛА

16 грудня 2024 року 
м. Київ

справа №380/5852/22
адміністративне провадження № К/990/44931/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М. В., Мартинюк Н. М.,
перевіривши касаційну скаргу адвоката Трофімова Руслана Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року
у справі № 380/5852/22 за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну стягувача на його правонаступників у справі за позовом ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії  ,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року № 889 до складу сум грошового забезпечення, з якого позивачу нараховувалась та виплачувалась у 2014, 2015, 2016, 2017 роках грошова допомога на оздоровлення, передбачена частиною першою статті 10- 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011- ХІІ;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016, 2017 роки в сумі 18374 грн 05 коп.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 №889 до складу сум грошового забезпечення, з якого ОСОБА_5 нараховувалась та виплачувалась у 2014 - 2017 роках грошова допомога на оздоровлення, передбачена частиною першою статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_5 грошову допомогу на оздоровлення за 2014 - 2017 роки, передбачену пунктом 1 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 № 889, з врахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
24 червня 2024 року представник заявників звернувся до суду першої інстанції про заміну стягувача в процесі виконання рішення на його правонаступників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, у задоволенні заяви про заміну стягувача на його правонаступників відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями попередніх інстанції, адвокат Трофімов Руслан Валерійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4,  12,  13,  17,  20 (щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження)  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково.
При цьому в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року зазначено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.06.2024 року представник заявників звернувся в суд із заявою, в якій просив замінити стягувача у процесі виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року у справі №380/5852/22, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду з 24.01.2024 року, з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Вирішуючи питання про правонаступництво, суди виходили з наступного.
  Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.
Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.
Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).
Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1) особисті немайнові права;
2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили за життя позивача.
Таким чином, на момент смерті ОСОБА_5 у справі №380/5852/22 не було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, а позивач за свого життя не набув права на отримання грошової допомоги на оздоровлення за 2014 - 2017 роки, передбачену пунктом 1     статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої     постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 № 889, з врахуванням раніше виплачених сум, оскільки рішення суду у вказаній справі набрало законної сили уже після його смерті.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2024 року № 560/3390/23 за результатами аналізу правових норм Суд вказав, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
Оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а рішення Львівського окружного адміністративного суду було прийнято від 28 червня 2023 року у справі № 480/2646/23, то очевидним є те, що рішення по суті спору не було прийнято на момент смерті позивача. Тобто, фактично право на ці кошти померлий не набув, що виключає наявність конкретної суми, яка підлягає виплаті.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на наведене, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну стягувача на його правонаступників, правильно застосували норми процесуального права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
У зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н. М. у відрядженні розгляд цієї касаційної скарги відбувся після її виходу на роботу.
Керуючись статтями 52, 242, 294, 333, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, - 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Трофімова Руслана Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі № 380/5852/22 за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну стягувача на його правонаступників у справі за позовом ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії  .
Копію даної ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                    В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                                         М. В. Білак

                                                                                                    Н. М. Мартинюк