ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9242/24 Справа № 175/8295/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко  О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого судді - Максюти Ж.І.
суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.
Однак вказана позовна заява не відповідає вимогам: п. п. 2, 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. ч. 1, 4, 5 ст. 177 ЦПК України, тому ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2024 року позов було залишено без руху, а позивача запропоновано у встановлений строк усунути вказані недоліки.
На виконання вище вказаної ухвали до суду було подано пояснення щодо усунення недоліків та уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, які канцелярією суду було зареєстровано та передано судді лише 06 серпня 2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини - повернено позивачу. 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, виходив з того, що  позивач відповідно до ухвали суду не виконав у повному обсязі вимоги, визначені ч. 1 ст. 185 ЦПК України, тому згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються не поданими і повертаються позивачу.
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України. 
Згідно із положеннями ч.ч. 1-3 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до ухвали суду не виконав у повному обсязі вимоги, визначені ч. 1 ст. 185 ЦПК України, а саме не було зазначено у якості третіх осіб відповідний орган опіки та піклування та відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, з зазначенням повного найменування (для юридичних осіб), місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, оскільки спірні правовідносини торкаються і їх інтересів і без них справу розглянути не можливо; позивачем з урахуванням кількості вимог немайнового характеру не в повному обсязі було сплачено судовий збір у розмірі 968.96 гривень (968.96 х 2 - 968.96 = 968.96), відповідно до – ст. 6 Закону України «Про судовий збір»; також слід зазначити що при подачі пояснень щодо усунення недоліків та уточненої позовної заяви до суду не було дотримано вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу, а саме: такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Однак, вказані в ухвалі недоліки позивач виконав не в повному обсязі, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви.
Апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема права повторного звернення до суду з позовом після усунення недоліків, що стали підставою для повернення позовної заяви та дотримання рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №9901/258/20 зазначено, що повернення позовної заяви через те, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліків такої заяви, обмежує гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на доступ позивача до суду, але не порушує цього права і не нівелює його суті. Зазначене повернення позовної заяви забезпечує юридичну визначеність у правовідносинах суду з позивачем, який не виконав вимог чинної ухвали.
Більше того в оскарженій ухвалі роз`яснено позивачеві, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви заявнику.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2024 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді: