ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2024 року
м. Київ
Справа № 990/91/24
Провадження № 11-209заі24
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Шевцової Н. В.,
суддів Банаська О. О., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В, Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.08.2024 (судді Васильєва І. А., Гімон М. М., Дашутін І. В., Хохуляк В. В., Яковенко М. М.) у справі № 990/91/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.           28.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС, Комісія), у якій просив: 
- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 04.03.2024 № 93/ас-24 «Про розгляд питання щодо допуску ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 14.09.2023 № 94/зп-23» (далі - оскаржуване рішення); 
- зобов`язати ВККС прийняти рішення, яким допустити ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття 550 вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням ВККС від 14.09.2023 № 94/зп-23 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів» (зі змінами). 
2. На обґрунтування позову позивач зазначає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, ВККС безпідставно виходила з того, що норма частини другої статті 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, для цілей Конкурсу не застосовується.
3. На переконання позивача, виходячи з наявного у нього досвіду адвокатської діяльності та роботи помічника судді, помічника голови суду, а також іншого стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у нього [ ОСОБА_1 ] як у кандидата на посаду судді апеляційного суду наявний достатній сукупний стаж (досвід) роботи професійної діяльності більше 7 років, який надає право брати участь у конкурсі на підставі пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIIIяк сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права більше семи років.
4. Позивач доводить, що поняття «стаж роботи на посаді судді» нормами чинного законодавства визначено виключно у статті 137 Закону № 1402-VIII,до якого зараховується, зокрема, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, з огляду на що його стаж професійної діяльності у сфері права як юриста, помічника судді (помічника голови суду - адміністративна посада), юрисконсульта та адвоката становить більше 7 (семи) років, з яких 3 роки і майже 8 місяців - стаж роботи помічником судді та більше 4 (чотирьох) років адвокатської діяльності (у тому числі й станом на дату початку прийому документів про участь у конкурсі - 15.12.2023).
5. На переконання позивача, частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII(у редакції Закону України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) вказує на зарахування стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
6. Позивач доводить, що норми частини першої статті 69 та частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII, в тому числі статті 28 цього ж Закону (у редакції Закону № 2509-VIII та Закону України «Про внесення змін до Закону України від 09.12.2023 № 3511-ІХ «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-ІХ) у їх системному взаємозв`язку не містять будь-яких приписів, які б установлювали обмеження щодо строку (тривалості) стажу професійної діяльності у сфері права, який надає право на призначення на посаду судді та підлягає зарахуванню до стажу роботи на цій посаді. А тому вважає, що на підставі вказаних норм Закону № 1402-VIIIдо стажу роботи особи на посаді судді має бути зарахований увесь стаж її професійної діяльності у сфері права.
7. Позивач додаткового зауважив, щоРада суддів України детально, з переліком посад (адвокат, помічник судді, юрист, юрисконсульт тощо) підтвердила його право кандидувати на посаду судді апеляційного суду та бути учасником конкурсу.
8. Покликався на те, що Комісією через застосування різного підходу до зарахування стажу учасників конкурсу в цілому, визначеного частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII, допущено дискримінаційний підхід до нього та інших учасників конкурсу, оскільки до участі у конкурсі допущено щонайменше 15 помічників суддів, у тому числі помічників суддів з першої інстанції, та вважає, що факт допуску інших помічників суддів незалежно від того, скільки з допущених помічників суддів мають адвокатський чи науковий стаж, свідчить про дискримінацію інших учасників конкурсу.
9. Звертав увагу на те, що Верховний Суд вже неодноразово досліджував питання стажу роботи на посаді судді, зокрема, у постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19.
Фактичні обставини справи 
10. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.
11. 13.08.2019 позивач отримав свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/2223.
12. Рішенням ВККС № 94/зп-23 (зі змінами, внесеними рішенням від 14.12.2023 № 171/зп-23) оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, з яких: в апеляційних судах із розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення - 425; в апеляційних судах із розгляду господарських справ - 58; в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ - 67 (режим доступу: https://vkksu.gov.ua/accounting/94zp-23).
13. 20.12.2023 позивач звернувся із заявою до ВККС та доданими до неї документами, в якій просив допустити його до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація), оголошеному рішенням ВККС від 14.09.2023 № 94/зп-23, як особу, яка відповідає вимогам пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, а також провести стосовно нього кваліфікаційне оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Крім зазначеного, позивач також просив за результатами конкурсу рекомендувати його для призначення на вакантну посаду судді апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація).
14. 04.03.2024 ВККС прийняла рішення № 93/ас-24, яким ОСОБА_1 відмовлено в допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням ВККС від 14.09.2023 № 94/зп-23.
15. Вказане рішення мотивоване відсутністю у ОСОБА_1 станом на момент звернення із заявою про участь у конкурсі необхідного стажу (досвіду) не менше семи років, оскільки позивач лише 13.08.2019 отримав свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
16. Касаційний адміністративний суд рішенням від 07.08.2024 у задоволенні позову відмовив повністю.
17. Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що норма частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII є спеціальною щодо визначення видів та необхідного досвіду професійної діяльності як однієї з кваліфікаційних вимог до особи, яка може бути суддею апеляційного суду. 
18. Колегія суддів зауважила, що буквальне тлумачення вимог частини першої статті 28 названого Закону не передбачає, що до видів діяльності, які відповідають названій кваліфікації (суддівська, адвокатська або наукова), прирівнюється будь-яка інша діяльність у сфері права. Водночас така діяльність (інший вид діяльності у сфері права) може бути зарахований при зайнятті кандидатом посади судді першої інстанції.
19. При цьому стаття 137 Закону № 1402-VIII, на яку посилається позивач як на підставу зарахування до його стажу адвоката стаж роботи на посаді помічника судді та помічника голови суду, знаходиться у розділі IX «Забезпечення суддів» цього Закону та регулює питання зарахування до стажу судді інших видів трудової діяльності, перелічених у її диспозиції, у контексті саме забезпечення суддів (нарахування суддівської винагороди діючим суддям та суддям у відставці) і не застосовується при обчисленні семирічного сукупного стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у питанні допуску до участі в конкурсі для зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів.
20. Натомість пункт 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII визначає сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді та/або адвоката та/або науковця щонайменше 7 років, зі спливом якого така особа набуває необхідної кваліфікації та право на участь у конкурсі до апеляційного суду.
21. Суд першої інстанції наголосив, що підвищений стаж (досвід) для кандидатів на посаду суддів апеляційних судів порівняно з мінімально необхідним стажем для зайняття посади судді місцевого суду зумовлений також більшою відповідальністю такої роботи та професійністю суддів апеляційної інстанції, зважаючи на вищий рівень апеляційного суду за критерієм інстанційності.
22. За обставинами цієї справи Комісія виходила з того, що ОСОБА_1 лише 13.08.2019 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, а отже, станом на день подання ним документів не має відповідного семирічного досвіду професійної діяльності адвоката. Відповідно до поданої кандидатом анкети у нього також відсутній стаж роботи на посаді судді або наукової роботи у сфері права. 
23. При цьому суд першої інстанції зауважив, що за змістом пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII відповідним стажем роботи є саме професійна діяльність, зазначена в пунктах 1-3 частини першої цієї статті (суддівська, адвокатська або наукова).
24. Суд першої інстанції відхилив покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19, оскільки правовідносини в цих справах були зумовлені реалізацією суддею права на відставку та, відповідно, не стосуються предмета позову в справі, яка розглядається, іншими словами, є нерелевантними.
25. Суд першої інстанції також відхилив покликання позивача на лист Ради суддів України від 01.04.2024 № 9рс-100/24 з огляду на те, що: по-перше, вказаний лист не є нормативно-правовим актом; по-друге, зі змісту такого листа видно, що Рада суддів України зазначає, що кандидатом на посаду судді апеляційного суду має право бути особа, яка відповідає вимогам, визначеним у статті 28 Закону № 1402-VIII та щодо якої ВККС України встановлено відповідність таким вимогам; по-третє, у вказаному листі Рада суддів України звернула увагу на те, що є виконавчим органом з`їзду суддів України та вирішує питання внутрішньої діяльності суддів України та не наділена чинним законодавством здійснювати тлумачення / роз`яснення законів України та Конституції України, а відтак такий лист не містить підтвердження права саме позивача кандидувати на посаду судді апеляційного суду та бути учасником конкурсу до апеляційних судів.
26. Колегія суддів Касаційного адміністративного суду також зауважила, що ототожнення позивачем конкурсів на суддів апеляційних суддів з конкурсами на посади членів ВРП та суддів Вищого антикорупційного суду в частині застосування частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII є помилковим та безпідставним з огляду  на різний правовий статус таких осіб, різні вимоги щодо кожного кандидата та регулювання таких конкурсів різними нормативно-правовими актами.
27. Отже, суд першої інстанції виснував про правомірність рішення ВККС України від 04.03.2024 № 93/ас-24 з огляду на відсутність у позивача передбаченого пунктом 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII сукупного стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини станом на день подання ним документів.
Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги
28. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Касаційного адміністративного суду від 07.08.2024. Вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
29. В апеляційній скарзі позивач наголошує, що Комісія протиправно не допустила його до участі у конкурсі на зайняття посади судді апеляційного суду як особу, яка відповідає вимогам пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, оскільки він має сукупний стаж роботи та досвід професійної діяльності адвоката щонайменше 7 років.
30. Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції посилається на статтю 69 Закону № 1402-VIII, тобто на норму, яка визначає загальні вимоги до кандидата на посаду судді будь-якої інстанції, разом з тим, процитувавши норми частини першої та пункт 2 частини сьомої цієї статті у чинній редакції, відразу посилається на статтю 52 цього ж Закону, яка визначає статус суддів, в обґрунтування необхідності буквального тлумачення пункту 1 частини першої статті 28 цього Закону. Натомість таке трактування та тлумачення зазначених норм, на думку позивача, є явно помилковим та по суті суперечить статті 69 Закону № 1402-VIII, оскільки ця стаття (вимоги до кандидатів на посаду судді) жодним чином не відсилає до статті 52 цього Закону, тобто не є бланкетною нормою та не має відсильного характеру.
31. За твердженням позивача, норма частини шостої статті 69 Закону № 1402-VIII як у редакції до внесених змін Законом № 3511-ІХ», які набули чинності 30.12.2023, так і норма частини сьомої статті 69 Закону № 1402-VIIIпісля внесених змін 30.12.2023 в частині визначення стажу роботи як необхідної умови для зайняття посади судді є абсолютно незмінною, і в цій нормі жодним чином не йдеться про так званий «чистий стаж роботи на посаді судді», а йдеться виключно про стаж професійної діяльності у сфері права після здобуття особою повної вищої юридичної освіти, який у тому числі включає роботу як у суді та органах судової влади, так і власне професійну діяльність судді. Тобто, поняття стажу професійної діяльності у сфері права є більш широким поняттям та охоплює в тому числі професійну діяльність на посаді судді.
32. Позивач стверджує, що суд першої інстанції вибірково застосовує норми щодо кандидатів на посаду судді, оскільки вказує на те, що стаття 69 Закону № 1402-VIII поширюється в цілому на кандидатів на посаду судді, у тому числі й стаття 28 цього Закону, де визначено вимоги до кандидатів на посаду судді апеляційного суду, водночас зауважує, що стаття 137 Закону № 1402-VIII не містить застережень щодо сфери застосування цього Законом загалом. 
33. На думку позивача, по-перше, таке формулювання та твердження суду першої інстанції ще більше посилює правову невизначеність у цій ситуації та у такій категорій спорів; по-друге, вказує на те, що в цілому стаття 69 Закону № 1402-VIII стосується всіх без винятку кандидатів на посаду судді, у тому числі й кандидатів на посаду судді апеляційного суду; по-третє, визначає застосування норми статті 137 цього ж Закону виключно фактом її розміщення у його певному розділі, без прив`язки до суті вказаної норми.
34. Позивач наголошує, що як на день подання заяви про участь у доборі 25.12.2023, так і на тепер він повністю відповідав та відповідає вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, оскільки: 
по-перше, норми частини другої статті 7 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд України» та частини першої статті 28 Закону № 1402-VIIIв частині загальних вимог до кандидатів на посаду судді апеляційного суду та вищого антикорупційного суду є ідентичними; 
по-друге, стаж професійної діяльності у сфері права як необхідна умова, щоб кандидувати на посаду судді будь-якого суду, в тому числі апеляційного чи антикорупційного, - це стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти; 
по-третє, позицію щодо обчислення стажу кандидата на посаду судді апеляційного суду на звернення позивача чітко підтвердила як Вища рада правосуддя, так і Рада суддів України; 
по-четверте, навіть чинна редакція Закону № 1402-VIII жодним чином не змінила визначення поняття стажу професійного діяльності у сфері права; 
по-п`яте, саме таке правове регулювання повністю відповідає як чинному законодавству, так і законодавству на момент подання заяви про участь у доборі - 25.12.2023.
35. На переконання позивача, вимоги щодо стажу професійного діяльності у сфері права стосовно кандидатів на посаду судді апеляційного суду ідентичні вимогам щодо кандидатів Вищого антикорупційного суду та кандидатів на посаду члена Вищої ради правосуддя, оскільки нормативний зміст усіх без винятку норм Закону № 1402-VIII, Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо участі у всіх без винятку конкурсах вимагає від кандидатів на посаду виключно подання документів, які підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права та жодним чином не вимагає подання документів, які б підтверджували стаж роботи на посаді судді з відправлення правосуддя. 
36. Прийнятний у грудні 2023 року Закон № 3511-ІХ», який набрав чинності 30.12.2023, навпаки, спростив порядок доступу до участі у всіх без винятку конкурсах у системі правосуддя незалежно від того, чи це конкурс до суду першої або апеляційної інстанції, чи на посаду члена ВККС, на посаду члена Вищої ради правосуддя тощо, що в тому числі відповідає й прагненню України щодо організації й побудови судової влади відповідно до принципу верховенства права та європейських стандартів та наповнення суддівського корпусу новими кадрами в умовах судової реформи.
37. На переконання позивача, Закон № 1402-VIIIне містить серед вимог до документів кандидатів на посаду судді будь-якої інстанції стажу роботи на посаді судді з відправлення правосуддя, а йдеться лише про стаж професійної діяльності у сфері права як необхідної умови для зайняття посади судді, в тому числі така вимога стосується й конкурсу на посаду судді апеляційної інстанції, та стаж професійної діяльності у сфері права включає роботу як у суді та органах судової влади, так і власне професійну діяльність судді. З огляду на викладене конкурс на посаду судді слід розглядати як доступ до участі у конкурсах на посади в цілому в системі правосуддя, де за їх результатами суддями можуть стати як адвокати, так і судді, а також представники інших правничих професій.
38. Таким чином, норми статті 69 та статті 28 Закону № 1402-VIIIу їх системному взаємозв`язку не містять будь-яких приписів, як б встановлювали обмеження щодо строку (тривалості) стажу професійної діяльності у сфері права, який надає право на призначення на посаду судді та підлягає зарахуванню до стажу роботи на цій посаді, оскільки стаж професійної діяльності у сфері права включає в тому числі як професійну діяльність судді, так і роботу в судах та органах судової влади, зокрема роботу помічника судді.
39. Звертає увагу позивач і на те, що успірних правовідносинах з формальних підстав фактично дискриміновано таких кандидатів на посаду судді апеляційного суду, які є діючими суддями та не мають «чистого стажу роботи на посаді судді», та інших учасників конкурсу, незалежно від того, скільки в допущених помічників суддів є чисто адвокатського чи наукового стажу.
40. У додаткових поясненнях позивач наголошує, що при фактичному визнанні правомірності позовних вимог без прив`язки до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII, суд першої інстанції не застосував пряму аналогію закону по відношенню до статті 28 цього ж Закону і по факту не застосував норми статті 69 Закону № 1402-VIII, які чітко й однозначно стверджують про пряме застосування до цілей Закону в цілому, в тому числі й статті 28 цього Закону.
41. Позивач переконаний, що нормами чинного Закону № 1402-VIIIне передбачена норма, яка регулює момент визначення стажу кандидата на посаду судді з метою допуску до проведення кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного суду. При цьому пункт 7.6 Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді встановлює, що стаж роботи судді та стаж професійної діяльності у сфері права визначаються Комісією: в редакції від 14.09.2023 (у тому числі в редакції від 02.11.2023) на момент оголошення конкурсу, а в редакції від 29.02.2024 - на день визначення переможця конкурсу.
42. На переконання позивача, вказане нормативне регулювання надає можливість для зловживань, оскільки надає право Комісії фактично у «вибірковому порядку» вирішувати кого допускати до конкурсу, а кого ні, без чітких, встановлених та обумовлених критеріїв, у зв`язку з тим, що беззаперечним фактом є те, що Конкурс відбувається за правилами дії обох Положень, тобто так звана «переживаюча (ультраактивна) дія нормативно-правового акта».
43. Позивач доводить, що відсутність правового регулювання поняття «стажу роботи на посаді судді» для цілей проведення конкурсу, відсутність правового регулювання моменту, тобто часового проміжку, з яким пов`язується можливість бути призначений на посаду суді апеляційного суду (чи особа має відповідати вимогам щодо стажу на момент визначення переможця, на момент подання документів, оголошення конкурсу чи внесення подання ВРП про призначення на посаду судді тощо), призвело до неоднозначного тлумачення статті 28 Закону № 1402-VIII та не враховує, умовно кажучи, реалії сьогодення в умовах кризи в судовій системі та кадрового голоду, тобто по суті не регулює суспільні відносини сьогодення в судовій системі та ще більше поглиблює кризу у судовій владі.
44. Апеляційна скарга та додаткові пояснення не містять клопотання про розгляд справи за участю позивача.
Позиція інших учасників справи
45. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
46. У відзиві на апеляційну скаргу позивача представник відповідача наголошує, що Закон № 1402-VIIIвисуває до кандидата на посаду судді, зокрема судді апеляційного суду, кваліфікаційну вимогу щодо мінімального стажу професійної діяльності у сфері права, обчислену у конкретному часовому вимірі. Цей період часу становить строк, обчислений в роках, зі спливом якого закон пов`язує виконання кваліфікаційної вимоги і до якого застосовуються загальні правила обчислення строків. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 13.08.2019. Таким чином, на день подання до Комісії заяви про участь у доборі він має досвід менше необхідних семи років. Відповідно до поданої кандидатом анкети у нього також відсутній стаж роботи на посаді судді або наукової роботи у сфері права. Отже, Комісією встановлено відсутність відповідного стажу роботи, що є підставою для відмови в допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на посаду судді апеляційного суду.
47. Комісія також вважає, що положення частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII для цілей конкурсу не застосовується, оскільки регулює правовідносини, які виникають при вирішенні питань забезпечення суддів, а саме обчислення суддівської винагороди та реалізації права на відставку.
48. Окрім того, за твердження представника відповідача, позивач помилково застосував пункт 4 частини першої статті 28 Закон № 1402-VIII, оскільки відповідно до вимог пунктів 1-3 відсутня вимога щодо помічників суддів та юрисконсультів. Тобто посилання позивача на сукупний стаж стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) адвоката, помічника судді та юрисконсульта є необґрунтованим та не відповідає статті 28 Закону № 1402-VIII.
49. Відзив на апеляційну скаргу не містить клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача.
Рух апеляційної скарги
50. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 09.09.2024 відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду від 07.08.2024, а ухвалою від 25.09.2024 призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. 
51. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
52. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
53. За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
54. Закон № 1402-VIIIвизначає, що в Україні діють суди першої, апеляційної інстанції та касаційної інстанцій за критерієм інстанційності.
55. Згідно із частиною першою статті 52 цього Закону суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
56. За правилами, визначеними частиною першою статті 69 Закону № 1402-VIII, на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.
57. Стажем професійної діяльності у сфері права є стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти (пункт 2 частини шостої статті 69 Закону № 1402-VIII в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, далі - так само).
58. Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає одній із таких вимог:
1) має стаж роботи на посаді судді не менше п`яти років;
2) має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права щонайменше сім років;
3) має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років;
4) має сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини, щонайменше сім років.
59. 30.12.2023 набрав чинності Закон № 3511-IX, яким внесено зміни, зокрема, до Закону № 1402-VIII.
60. Відповідно до пункту 57 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії № 94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом № 3511-IX.
61. Статтею 793 Закону № 1402-VIII визначено особливості проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, зокрема, апеляційного суду. За правилами частини другої цієї статті у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 цього Закону (для апеляційного суду).
62. З метою допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду кандидат на посаду судді подає до ВККС:
1) письмову заяву про участь у конкурсі та про проведення кваліфікаційного оцінювання;
2) документи, визначені пунктами 2-13 частини першої статті 72 цього Закону;
3) документи, що підтверджують дотримання однієї з вимог, визначених частиною першою статті 28, частиною першою чи другою статті 33, частиною першою статті 38 цього Закону відповідно (частина третя статті 79-3 Закону № 1402-VIII).
63. За змістом частини четвертої цієї ж статті ВККС на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду або судді Верховного Суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді (пункт 1).
64. Згідно із частинами третьою та п`ятою статті 101 Закону № 1402-VIIIрішення колегії ВККС ухвалюється більшістю голосів.
65. Рішення ВККС, палат та колегій Комісії викладаються у письмовій формі. У рішенні зазначаються дата і місце ухвалення рішення, склад Комісії (палати, колегії), питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення, результати поіменного голосування членів Комісії. Рішення підписується головуючим і членами Комісії (палати, колегії), які брали участь у його ухваленні.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
66. Повертаючись до обставин справи, нагадаємо, що ОСОБА_1 маючи намір узяти участь у конкурсі на зайняття 550 вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням ВККС від 14.09.2023 № 94/зп-23, вважає, що мав право кандидувати на посаду судді апеляційного суду в цьому конкурсі як особа, яка відповідає вимогам пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, оскільки на дату подання заяви про участь у конкурсі (20.12.2023) мав щонайменше сім років сукупного стажу роботи у сфері права (3 роки і майже 8 місяців стаж роботи помічником судді) та досвіду професійної діяльності адвоката (більше чотирьох років).
67. Аналіз положень статей 28, 69 та 793 Закону № 1402-VIII дає підстави виснувати, що законодавець чітко визначив умови, за яких особа може бути суддею апеляційного суду, згідно з якими така особа має: 
1) відповідати вимогам до кандидатів на посаду судді; 
2) за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердити здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді; 
3) відповідати одній з вимог, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII.
68. Буквальне тлумачення частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII свідчить, що до видів діяльності, які зараховуються до стажу, що дає право бути кандидатом на посаду судді апеляційного суду, віднесено виключно суддівську, адвокатську або наукову діяльність. Будь-яка інша діяльність у сфері права, зокрема помічник судді, про що наголошує позивач, жодним чином не прирівнюється і не ототожнюється з названими видами професійної діяльності, які дають право кандидувати на посаду судді апеляційного суду. 
69. При цьому пункт 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, вимогам якого, на переконання позивача, він [ ОСОБА_1 ] відповідає, визначає сукупний стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді та/або адвоката та/або науковця щонайменше 7 років, зі спливом якого така особа набуває необхідної кваліфікації та право на участь у конкурсі до апеляційного суду.
70. Іншими словами, пункт 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIIIвизначає, що суддею апеляційного суду може бути особа, яка має щонайменше сім років сукупного стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді та/або має науковий ступінь у сфері права та стаж наукової роботи у сфері права та/або має досвід професійної діяльності адвоката. Жодна інша трудова діяльність, у тому числі й на посаді помічника судді, без указаного семирічного стажу з названих трьох видів діяльності (суддя, адвокат, науковець) не надає права особі бути суддею апеляційного суду.
71. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ВККС обґрунтовано визнала відсутність у позивача необхідного для зайняття посади судді апеляційного суду передбаченого пунктом 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) відповідно до вимог, визначених пунктами 1-3 цієї частини, та відмовила йому в допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів. 
72. Надаючи оцінку доводам позивача в апеляційній скарзі щодо зарахування до стажу на посаду судді для цілей конкурсу семирічного стажу професійної діяльності у галузі права, який дав би йому право бути призначеним на посаду судді, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що положення щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, закріплені у частині другій статті 137 розділу IX «Забезпечення суддів» Закону № 1402-VIII. Норма частини п`ятої статті 135 цього Закону встановлює залежність розміру (у відсотках до посадового окладу) щомісячної доплати судді за вислугу років від тривалості стажу роботи. Тобто саме для цілей визначення питань забезпечення суддів у частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII унормовано, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Тому з доводами позивача у зазначеній частині Велика Палата Верховного Суду не погоджується. 
73. Не погоджується Велика Палата Верховного Суду також із доводами скаржника про те, що застосування норм статей 28, 137 Закону № 1402-VIII у спосіб, запропонований ВККС в оспорюваному рішенні, порушує принцип єдності статусу суддів та є дискримінацією кандидатів на посаду судді, які є діючими суддями та не мають «чистого стажу роботи на посаді судді». 
74. Конституційний Суд України у пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 27.10.2020 у справі № 13-р/2020 зазначив, що судді системи судоустрою і судді Конституційного Суду України виконують свої обов`язки на професійній основі, мають однаковий юридичний статус, основу якого становлять спільні елементи, незалежно від місця суду в системі судоустрою чи від адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді. Однаковість юридичного статусу усіх суддів обумовлена, зокрема, наявністю єдиного порядку набуття статусу судді, сукупністю прав та обов`язків судді, єдністю юридичних гарантій, які надають суддям можливість бути неупередженими, об`єктивними, безсторонніми та незалежними. З набуттям статусу судді пов`язане й набуття передбачених Конституцією та законами України гарантій незалежності.
75. Суд першої інстанції слушно зауважив, що закон допускає диференціацію кваліфікаційних вимог, що ставляться до суддів, зокрема, різних інстанцій, та, переслідуючи легітимну мету формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, ставить у залежність зайняття посади судді суду вищої інстанції від професійної кваліфікації. У зв`язку із цим є цілком логічним, що вимоги до професійної кваліфікації, зокрема до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), для судді апеляційної інстанції є вищими, ніж для судді першої інстанції, а для суддів спеціалізованих судів та Верховного Суду ці вимоги є ще вищими.
76. Суд першої інстанції також наголосив, що підвищений стаж (досвід) для кандидатів на посаду суддів апеляційних судів порівняно з мінімально необхідним стажем для зайняття посади судді місцевого суду зумовлений також більшою відповідальністю такої роботи та професійністю суддів апеляційної інстанції, з огляду на на вищий рівень апеляційного суду за критерієм інстанційності.
77. Аналізуючи питання стажу для зайняття посади судді в апеляційних, вищих спеціалізованих судах та Верховному Суді України, Конституційний Суд України в Рішенні від 05.04.2011 № 3-рп/2011 звернув увагу на те, що стаж роботи на посаді судді є різновидом стажу роботи у галузі права. Тому під додатковою вимогою щодо стажу необхідно розуміти стаж роботи не за родовою ознакою - у галузі права, що вимагається для першого призначення, а за видовою - стаж роботи на посаді судді. Положення Закону № 1402-VIII у визначенні додаткових вимог стосовно стажу для зайняття посади судді в апеляційних, вищих спеціалізованих судах та Верховному Суді України ґрунтуються на конституційних засадах та забезпечують механізм реалізації права громадян України на суддівську діяльність з урахуванням обмежень, які допускаються в демократичному суспільстві. Професійні судді виконують конституційну функцію - здійснення правосуддя, чим обумовлений їх спеціальний правовий статус. При його визначенні законодавець повноважний установлювати спеціальні вимоги для зайняття таких посад. Вимоги щодо наявності стажу для просування особи на посаді судді кореспондують вимогам пункту 13 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та від 13.12.1985, у яких зазначено, що підвищення суддів на посаді там, де є така система, слід здійснювати на основі об`єктивних факторів, зокрема здібностей і досвіду. Тобто встановлення такої вимоги, як стаж роботи на посаді судді, є об`єктивним критерієм для зайняття посади судді в апеляційних, вищих спеціалізованих судах та Верховному Суді України. Вказана вимога обумовлена особливим характером процесуальної діяльності цих судів і не порушує принципу рівності громадян України в їх конституційних правах, що відповідає положенню частини п`ятої статті 127 Конституції України стосовно встановлення законодавцем додаткових кваліфікаційних вимог до окремих категорій суддів щодо стажу, віку та їх професійного рівня, є об`єктивно виправданим, обґрунтованим, справедливим і не може вважатися дискримінаційним.
78. Слід зауважити, що встановлення законом різних вимог до стажу для суддів судів різних інстанцій не порушує принципу єдності статусу суддів, оскільки не впливає на елементи цього статусу, наявність єдиного порядку набуття статусу судді, сукупність прав та обов`язків судді, єдність юридичних гарантій, які надають суддям можливість бути неупередженими, об`єктивними, безсторонніми та незалежними.
79. Відтак ототожнення позивачем конкурсу на посади суддів апеляційних суддів з конкурсами на посади членів Вищої ради правосуддя та суддів Вищого антикорупційного суду в частині застосування частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII є безпідставним, зважаючи на різний правовий статус таких осіб, різні вимоги щодо кожного кандидата та регулювання таких конкурсів різними нормативно-правовими актами.
82. Необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги щодо проявів дискримінації відносно інших учасників конкурсу незалежно від того, скільки в допущених до конкурсу помічників суддів є «чистого» адвокатського чи наукового стажу, з огляду на вимоги до кандидатів на посаду судді апеляційного суду, встановлені пунктом 4 частини першої статті 28 Закону № 1402-VIII, які не підлягають розширеному тлумаченню.
81. За практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб без об`єктивного та розумного обґрунтування у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21.02.1997 у справі «Ван Раалте проти Нідерландів») (пункти 48, 49 рішення від 07.11.2013 у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).
82. Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У протилежному випадку встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац сьомий пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07.07.2004 № 14-рп/2004).
83. Стосовно покликання позивача на листи Ради суддів України від 01.04.2024             № 9рс-100/24 та Вищої ради правосуддя від 26.03.2024, то суд першої інстанції слушно їх відхилив, зазначивши про їх рекомендаційний характер. Також у цих листах звернуто увагу, що вимоги до судді апеляційного суду визначені статтею 28 Закону № 1402-VIII, а Рада суддів України та Вища рада правосуддя не наділені чинним законодавством здійснювати тлумачення / роз`яснення законів України та Конституції України.
84. Покликання позивача на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19, є безпідставним, оскільки правовідносини у цих справах були зумовлені реалізацією суддею права на відставку, отже, не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.
85. Інші твердження і міркування позивача, які наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.   
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
86. Згідно із частиною першою статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
87. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
88. За правилами статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
89. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Касаційний адміністративний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог статті 316 КАС є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а зазначеного рішення - без змін.
Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.08.2024 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач	 	Н. В. Шевцова 	
Судді:	О. О. Банасько	О. В. Кривенда	
 	Ю. Л. Власов	М. В. Мазур	
 	І. А. Воробйова	С. Ю. Мартєв	
 	М. І. Гриців	К. М. Пільков	
 	Ж. М. Єленіна	І. В. Ткач	
 	Л. Ю. Кишакевич	В. Ю. Уркевич	
 	В. В. Король	Є. А. Усенко