ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8283/24 Справа № 212/5519/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/5519/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат",

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року, яка постановлена суддею Чайкіним І.Б. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 червня 2024 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" (надалі – ПрАТ «ЦГЗК») звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у  цивільній справі № 212/5519/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ «ЦГЗК про відшкодування шкоди.
Заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку в розмірі 95 499 грн 08 коп та в порядку відшкодування моральної шкоди 9 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 333,35 грн.
На підставі цього рішення суду було видано виконавчий лист.
Вважає, що виконавчий лист, пред`явлений до виконання, не підлягав примусовому виконанню, оскільки рішення суду добровільно виконано боржником поза межами виконавчого провадження. Сума шкоди перед стягувачем сплачена у повному обсязі. 
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року по справі № 212/5519/23, на підставі якого було видано виконавчий лист, є виконаним в добровільному порядку на банківські реквізити ОСОБА_1 та в повному обсязі - 22.02.2024, тобто до моменту відкриття виконавчого провадження.
Зауважує, що задоволення заяви та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню має суттєві та важливі процесуальні наслідки. Оскільки з боку позивача та його представника ОСОБА_2 , а також за участі приватного виконавця Шевцова І.В. відбулось повторне примусове списання коштів із рахунку відповідача, що призвело до додаткових витрат ПрАТ "ЦГЗК" в розмірі 12483,24грн., а також додаткового податкового навантаження, адже суму було повернуто частково в розмірі 101691,11 грн., тобто, без врахування податків, які було перераховано відповідно до норм діючого податкового законодавства, які мають бути проведені за рахунок фізичної особи ОСОБА_1 . 
Незважаючи на обізнаність представника ОСОБА_2 та приватного виконавця Шевцова І.В. про те, що рішення суду по справі №212/5519/23 виконано в добровільному порядку, останніми виконано дії щодо повторного примусового виконання рішення суду на всю суму, яку вже було отримано ОСОБА_1 .
Посилаючись на викладене, просив суд: визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 212/5519/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ "ЦГЗК" про відшкодування шкоди та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "ЦГЗК" безпідставно стягнутих коштів в розмірі 132315,67 гривень.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляцйній скарзі ПрАТ "ЦГЗК" ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно отриманих коштів, посилаючись на порушення судом норм процесуального парва та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не надано належної оцінки доводам про те, що позивачем повторно стягнуто кошти з ПрАТ «ЦГЗК» за виконавчим документом в примусовому порядку вже після того, як рішення суду сумлінно, в добровільному порядку, вже було виконано відповідачем. Зазначає, що в межах виконавчого провадження з ПрАТ «ЦГЗК», окрім того, що було повторно стягнуто суму за рішенням суду, ще й стягнуто виконавчі витрати - 10% від повторного виконання рішення суду в примусовому порядку від суми за рішенням суду, яке вже виконано. Посилається на висновки, викладені у Постанові від 20 лютого 2019 року, справа № 2-4671/11, де визначено підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зокрема, Верховний Суд до матеріально-правових підстав відносить: добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. З огляду на те, що ПрАТ «ЦГЗК» рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_3 суми матеріального збитку в розмірі 95 499,08 грн., моральної шкоди 9 000 грн, судових витрат в розмірі 15 333,35 грн., було виконано в добровільному порядку до моменту відкриття виконавчого провадження, тому виконавчий лист у справі №212/5519/23, слід вважати таким, що не підлягає виконанню. При цьому, кошти, що було списано з рахунку відповідача в примусовому порядку підлягають поверненню разом із сумою додаткових витрат на виконавче провадження та винагороди приватного виконавця в розмірі 12 483,24 грн.
Також, відповідач зазначає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали не дотримано норми матеріального та процесуального права в частині справляння податків. Так, у випадку, якщо особа відшкодовує на користь фізичної особи моральну або матеріальну шкоду, вона виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок із суми такого доходу та за рахунок фізичної особи, якій виплачується такий дохід. Зазначена правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 07.10.2020 в справі № 523/14396/19 (провадження № 61- Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.07.2024 6 10657св20), в якій ВС вказав: «… якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи моральну шкоду, завдану порушенням трудових прав, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу». При цьому, платником виступає особа, на користь якої винесено судове рішення про стягнення відшкодування моральної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази  надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи,   представник позивача  ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «ЦГЗК» - Єгорову О.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року по справі № 212/5519/23 позовні вимоги ОСОБА_4 до ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та матеріального збитку було задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», код ЄДРПОУ 00190977, на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку в розмірі 95499,08 грн. та моральну шкоду в розмірі 9 000 грн., 15333,35 грн. судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «ЦГЗК» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року по справі № 212/5519/23 за позовом ОСОБА_3 до ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» залишено без задоволення.
13 березня 2024 роу представник позивача Дербін Д.О. отримав виконавчий лист №212/5519/23, 2/212/2263/23.
Відмовляючи у задоволенні заяви  ПрАТ «ЦГЗК» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у  цивільній справі № 212/5519/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ «ЦГЗК» про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та безпідставності.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.
Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).
З вказаного вбачається, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.
Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року, по справі № 212/5519/23, стягнуто з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», код ЄДРПОУ 00190977, на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку в розмірі 95499,08 грн., моральну шкоду в розмірі 9 000 грн. та 15333,35 грн. судових витрат.
13 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримав виконавчий лист №212/5519/23, 2/212/2263/23.
22 лютого 2024 року ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було сплачено на рахунок ОСОБА_1 наступні суми: за платіжною інструкцією №4500009850 від 22.02.2024 в сумі 12 355,20 грн. (судовий збір), платіжною інструкцією № 4500009648 від 22.02.2024 в сумі 89 347,76 грн. (моральна та матеріальна шкода), платіжною інструкцією № 4500009647 від 22.02.2024р в сумі 12 343,35 грн. (судовий збір). При цьому, платіжною інструкцією № 4500009646 від 22.02.2024 утримано ПДФО з суми моральної та матеріальної шкоди в розмірі 13 985,83 грн., платіжною інструкцією № 4500009645 від 22.02.2024 утримано ПДФО з суми судового збору в розмірі 2 760,00 грн., платіжною інструкцією № 4500009644 від 22.02.2024 утримано військовий збір з суми моральної шкоди в розмірі 1 165,49 грн.
Зазначене, на переконання ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», свідчить про добровільне та повне виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року та відсутність у зв?язку з чим, правових підстав для пред?явлення виконавчого листа у цій справі до виконання.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зроблено такі висновки: «зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці».
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22 (провадження № 61-10834сво22) зроблено висновок, що  перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині належного предмету виконання.
За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи ПрАТ «ЦГЗК» щодо повного виконання ним рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року до відкриття виконавчого провадження.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент відкриття виконавчого провадженя рішення суду не було виконано у повному обсязі.
При цьому, посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції при постановлені ухвали не дотримано норми матеріального та процесуального права в частині справляння податків, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як вже зазначено вище, належним виконанням рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області  від 26 жовтня 2023 року є саме перерахування на рахунок стягувача, тобто   ОСОБА_1 , усіх сум, вказаних у резолютивній частині рішення, що відповідачем ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» не було виконано.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшоа вірного висновку, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні, а повернення коштів отриманих в рамках виконання рішенню суду призведе до його фактичного невиконання.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна протии України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат"– залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено  01 жовтня 2024 року

Головуючий: 

Судді: