ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2024 року                                                         м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , її захисника – адвоката Данко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2024 року, 
ВСТАНОВИВ:
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , одружену, яка не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.
Згідно з постановою районного суду ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 26.09.2024 приблизно о 20 год. 51 хв. у м. Чернівці по вул. Вашківській 2Д, керувала т/з «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки (ДТП) та у лікаря нарколога в ЧОНД ОСОБА_1 відмовилася, чим своїми діями порушила вимоги п.2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.11.2024р. та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
ЄУНСС: 727/10743/24
НП:33/822/697/24                                    Головуючий у І інстанції: Літвінова О.Г. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                        Доповідач: Потоцький В.П. 

       Вважає, що постанова районного суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Стверджує, що не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому поліцейські безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення щодо неї. 
На думку апелянтки, протокол про адміністративне правопорушення не відображає відомості про дотримання працівниками поліції процедури складання такого протоколу та роз`яснення їй прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
Зазначає, що вона була учасником ДТП, а тому її огляд на стан сп`яніння в медичному закладі був обов`язковим в даному випадку.
Також стверджує, поліцейські не виконали вимоги ч. 1,7 ст.266 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів відсторонення її від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів адміністративного провадження.
Заслухавши ОСОБА_1 , її захисника – адвоката Данко А.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи, які викладені у ній, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені у апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить такого.
Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення дату і час керувала належним їй транспортним засобом по вул. Вашківській. У цей час транспортний засіб, який рухався у зустрічному напрямку, засліпив її, тому вона повернула кермо праворуч та скоїла ДТП. Повідомила, що не відмовлялась від проведення огляду на стан сп`яніння, а тому працівники поліції порушили процедуру огляду та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення щодо неї. 
Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі письмовими доказами.
Так, даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№137511 (далі – протокол), встановлено факт керування водійки ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння в зазначеному місці та часі, а також вказано про відмову останньої від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння (а.с.1).
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні та правильність викладених у ньому даних засвідчена підписом ОСОБА_1 .
Факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується дослідженими у ході апеляційного розгляду відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.с.11-диски).
Так, з вказаних відеозаписів видно, що у ході спілкування з ОСОБА_1 у поліцейського виникла підозра, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, у зв`язку з чим їй було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у передбаченому закон порядку, тобто як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовилась (21 год.29 хв., 21 год.30хв, 21 год.32 хв – відмова від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», 21 год. 33 хв. – відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, диск-1).
Також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в у встановленому законом порядку підтверджується актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу до ЧОНД (а.с.6,7), з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.
Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами.
Не знайшли свого підтвердження та спростовуються як протоколом так і відеозаписом подій твердження апелянтки про те, що працівники поліції не роз`яснили їй прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Так, зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1  були роз`ясненні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що наявний підпис останньої в протоколі. Також із відеозапису вбачається, що такі права були роз`яснені ОСОБА_1  поліцейським. 
Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі апелянтка не конкретизує, яке саме право, передбачене у вказаних статтях, було порушено або не реалізовано нею.
Безпідставними є і доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції повинні були доставити її до медичного закладу для проведення огляду, оскільки вона була учасником ДТП.
Так, відповідно до п.8 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Аналіз вказаної норми свідчить про те, що проведення огляду на стан сп`яніння учасників ДТП є обов`язковим лише у разі, коли є особи, що загинули або травмовані, внаслідок скоєння ДТП.
Як вбачається з матеріалів справи, осіб, які б загинули, або були травмовані внаслідок скоєння ДТП, не було, а тому і проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я не було обов`язковим.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовують її вину в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння судом не встановлено.
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
При вирішенні питання про накладення на правопорушницю адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2024 року щодо неї за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду                                                 В.П. Потоцький