ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9332/23  Номер провадження 22-ц/814/2960/24	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій  В.М.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
Суддів: Лобова О.А., Пікуля В.П.
при секретарі Філоненко О.В.
за участю представника ГУНП в Полтавській області Паламаря Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2024 року ухвалене у складі головуючого судді Бугрія В.М., повний текст рішення складено – дати не вказано
за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 
Просив суд стягнути державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 299090100 грн. (двісті дев`яносто дев`ять мільйонів дев`яносто тисяч сто гривень 00 копійок) внаслідок системної бездіяльності Полтавського районного відділення Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з урахуванням листа прокуратури Полтавської області від 01.02.2017р. за вих. № 04/2/2-4893-16, листа прокуратури Полтавської області від 19.10.2018р. за вих. № 04/2/2-4893-16, листа прокуратури Полтавської області від 21.11.2018р. за вих. № 04/2/2-4893-16, ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. справа №554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3229/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3232/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3230/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3861/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 10.09.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6102/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/51/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/50/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 19.05.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3216/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3858/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3859/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3856/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3234/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3862/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/49/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6103/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/53/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 23.08.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/4842/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/2756/2019), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/2724/2019), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3734/2019), рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року справа № 816/2309/17, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року справа № 816/492/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року справа №816/468/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року справа № 816/2358/17, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року справа № 816/1400/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року справа № 816/466/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року справа №816/2327/17, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року справа № 816/467/18, ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 13.11.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/7371/2017) та рішення Великої палати Верховного суду справа № 916/1423/17, постанови Верховного Суду від 01 вересня 2021 року справа № 554/10055/20 (провадження № 61- 7911 св 21) та сталої практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016.
Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 299090100 грн. (двісті дев`яносто дев`ять мільйонів дев`яносто тисяч сто гривень 00 копійок) еквіваленту 300 Біткоїнів на суму 7641300 (сім мільйонів шістсот сорок одна тисяча триста) Євро, що підтверджено сайтом Мінфін https://minfin.com.ua/currency/crypto/bitcoin/ станом на 01.10.2023р. з урахуванням листа прокуратури Полтавської області від 01.02.2017р. за вих. № 04/2/2-4893-16, листа прокуратури Полтавської області від 19.10.2018р. за вих. № 04/2/2-4893-16, листа прокуратури Полтавської області від 21.11.2018р. за вих. № 04/2/2-4893-16, ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. справа №554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3229/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3232/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3230/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3861/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 10.09.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6102/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/51/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/50/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 19.05.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3216/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3858/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3859/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3856/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3234/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3862/2017), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/49/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/6103/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/53/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 23.08.2018р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/4842/2018), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/2756/2019), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/2724/2019), ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 18.02.2019р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3734/2019), рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року справа № 816/2309/17, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року справа № 816/492/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року справа №816/468/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року справа № 816/2358/17, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року справа № 816/1400/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року справа № 816/466/18, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року справа №816/2327/17, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року справа № 816/467/18, ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 13.11.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/7371/2017) та рішення Великої палати Верховного Суду справа № 916/1423/17, постанови Верховного Суду від 01 вересня 2021 року справа № 554/10055/20 (провадження № 61-7911 св 21).
В обґрунтування позову зазначає, що факт системної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили.
В свою чергу зазначає, що протягом 2013-2015 років гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами сім`ї ОСОБА_3 у сумі понад 10500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США. 
В подальшому 08.08.2015 слідчим відділенням Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 12015170300001109 за ознаками злочину передбачено ч.ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України. 07.12.2016 Полтавським ВП Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області за вих. №16295/115/104-2016 було надано довідку про завдання матеріальних збитків сім`ї Фисун на загальну суму 10500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США на які гр. ОСОБА_2 придбав 300 Біткоїнів, які станом на 01.10.2023 - не повернуто.
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20 гр. ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 190 ч. 4 КК України визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, вирок офіційно розміщений на сайті Єдиний державний реєстр судових рішень за адресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/113709685. Згідно довідки Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області від 07.12.2017 за вих. № 10295/115/104-2016, ОСОБА_1 визнано потерпілим по кримінальному провадженню № 12015170300001109 (у додатках). 
Зазначене свідчить про пряму бездіяльність органу досудового розслідування, Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, як відповідача по справі. Системна відкрита бездіяльність органу досудового розслідування підтверджується нижчевикладеними доказами та фактами, які підтверджені рішеннями судів та відповідними листами, адже ОСОБА_1 відстоював свої порушені права та інтереси у судах та направляв велику кількість заяв, щодо бездіяльності працівників поліції, щодо порушення розумних строків досудового розслідування, щодо відкритої бездіяльності працівників поліції (направлено понад 4 тисяч заяв), але жодного належного заходу реагування поліцією не здійснено, що є прямим порушенням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, тому справа буде досліджена в Європейському суді з прав людини.
Внаслідок незаконних, протиправних дій та бездіяльності працівників поліції, обвинувачений гр. ОСОБА_2 уник кримінальної відповідальності, що підтверджено вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20, не відшкодовано Фисуну матеріальні збитки на суму понад 10500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США.
Окрім того внаслідок бездіяльності працівників оновленої поліції, ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків в розмірі 7641300 (сім мільйонів шістсот сорок одна тисяча триста) Євро, що підтверджено сайтом Мінфін розміщеного за адресою https://minfin.com.ua/currency/crypto/bitcoin/ станом на 01.10.2023р., що є еквівалентом 300 Біткоїнів, придбаних за кошти сім`ї Фисун та не повернутих станом на 01.10.2023. 
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3229/2017) розміщена за адресою https://reyestr.court.gov.ua/Review/70334842 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.04.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1кс/554/1977/17) скаргу ОСОБА_1 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження - задоволено.
Скасовано постанову від 22.02.2017 року, винесену слідчим слідчого відділу Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП у Полтавській області Кислим А.О. про закриття кримінального провадження № 12015170300001109 від 08.08.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.
Зокрема, у судовому засіданні встановлено, що згідно наказу ГУНП в Полтавській області № 223 від 20.02.2017 року слідчий СВ Полтавського РВП Полтавського відділу поліції Кислий А.О. з 21.02.2017 року по 06.03.2017 року перебував на курсах підвищення кваліфікації слідчих на базі представництва у м. Полтаві Харківського національного університету внутрішніх справ на виконання вимог наказу Національної поліції України від 08.02.2016 року № 108 «Про організацію підвищення кваліфікації поліцейських».
Оскаржувана постанова датована 22.02.2017 року.
Таким чином, із 21.02.2017 року по 06.03.2017 року слідчий ОСОБА_4 , перебуваючи на курсах, тобто відкомандирований, не мав повноважень на прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні.
В матеріалах кримінального провадження наявні клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 16.01.2017 року, 21.02.2017 року та постанови про відмову у задоволенні даних клопотань, датовані 18.01.2017 року та 22.02.2017 року.
Оскільки процесуальний документ у вигляді постанови про закриття кримінального провадження від 22.02.2017 року винесено слідчим під час перебування останнього на курсах, то даний факт вказує на її незаконність та є наслідком її скасування.
Матеріали кримінального провадження №12015170300001109 надані слідчому судді у не пронумерованому вигляді, що вказує на неналежне відношення слідчого до їх оформлення та що ускладнює роботу з процесуальними документами наявними в ньому.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3230/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неприйняття рішення по клопотанню задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання потерпілого ОСОБА_1 про здійснення процесуальних дій, подане 20 квітня 2017 року до Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 12015170300001109 у порядку статті 220 КПК України. 
Зобов`язано слідчого Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 12015170300001109 розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20 квітня 2017 року щодо допиту ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 220 КПК України. 
Станом на 30.09.2023р. ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/3230/2017) є не виконаною. 
Тобто свідок по справі не допитаний, так як ОСОБА_5 вчинив самогубство.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017р. справа №554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/3861/2017) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо неприйняття рішення по клопотанню задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо відсутності процесуального реагування на клопотання потерпілого ОСОБА_1 про здійснення процесуальних дій, подане 29 травня 2017 року до Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 12015170300001109 у порядку статті 220 КПК України. 
Зобов`язано слідчого Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області по кримінальному провадженню № 12015170300001109 розглянути відповідно до вимог статті 220 КПК України клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 29 травня 2017 року щодо підготовки клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за адресою реєстрації, тимчасового проживання чи перебування ОСОБА_5 .
 Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.09.2018р. справа №554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/6102/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області у кримінальному провадженні № 12015170300001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст.190 КК України - задоволено частково. 
Зобов`язано слідчих у кримінальному провадженні № 12015170300001109 від 08 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України встановити громадян яким ОСОБА_2 з електронного гаманця системи LIQPAY зареєстрованого на ім`я ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахував (переводив) грошові кошти, які належали ОСОБА_6 ; 
опитати громадян, яким ОСОБА_2 з електронного гаманця системи LIQPAY зареєстрованого на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахував (переводив) грошові кошти, які належали ОСОБА_6 ;
провести обшук за адресою реєстрації та інших місць тимчасового перебування ОСОБА_5 , 1978 року народження, зареєстрованого АДРЕСА_2 з метою виявлення знарядь та засобів вчинення злочину. 
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа №554/12566/15к (провадження №1-кс/554/51/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.303 КПК України задоволено частково. 
Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.220 КПК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про вчинення певних дій у кримінальному провадженні № 12015170300001109 від 08.08.2015 року, а саме: про допит ОСОБА_5 , 1978 р.н., адреса реєстрації АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , який мешкає разом з гр. ОСОБА_2 з приводу отримання ним грошових коштів, картковий рахунок відкритий в АБ «Приватбанк» на його ім`я, банківська картка № НОМЕР_1 на яку за вказівкою гр. ОСОБА_2 періодично перераховувались грошові кошти та який можливо є спільником гр. ОСОБА_2 , щодо заволодіння грошовими коштами у сумі 10500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США та допит ОСОБА_5 з приводу надання нотаріального доручення гр. ОСОБА_2 щодо зняття готівки в АТ «ПриватБанк» з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 ; про результати розгляду повідомити ОСОБА_1 .
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа №554/12566/15к (провадження №1-кс/554/50/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.303 КПК України - задоволено частково. 
Зобов`язано слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст.220 КПК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 20.04.2017 року про вчинення певних дій у кримінальному провадженні № 12015170300001109 від 08.08.2015 року, а саме: про звернення з клопотанням до прокурора на погодження щодо проведення обшуку за адресою реєстрації та інших місць тимчасового проживання чи перебування гр. ОСОБА_5 , 1978 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасових перебувань в АДРЕСА_1 та в подальшому до слідчого судді, про результати розгляду якого повідомити ОСОБА_1 . 
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2018р. справа №554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/6103/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого - задоволено частково. 
Зобов`язано Полтавського РВП Полтавського ГУНП в Полтавській області розглянути подане 02.07.2018 року клопотання ОСОБА_1 та прийняти процесуальне рішення, відповідно до вимог ст. 220 КПК України.
 Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.02.2018р. справа №554/12566/15-к (провадження №1-кс/554/53/2018) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку ст. 303 КПК України - задоволено частково. 
Встановлено розумний строк для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, встановивши 3-х місячний строк з моменту надходження матеріалів кримінального провадження до органу досудового слідства. 
Станом на 05.10.2023 ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 13.11.2017р. справа № 554/12566/15-к (провадження № 1- кс/554/7371/2017) є не виконаною, що підтверджено вироком Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа №545/3264/20 гр. ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України - звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності із закриттям в цій частині кримінального провадження. 
Вказує, що його клопотання, подані органам слідства не розглядаються, що вказує на не бажання на проведення ряду слідчих дій направлених на встановлення істини, з`ясування всіх обставин справи та прийняття законного та неупередженого рішення. 
13.11.2017 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави встановлено строк досудового розслідування у три місяці. Дана ухвала виконана не була. 
13.02.2018 року заступником начальника СВ Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області Нездійминогою В.М. була винесена оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення яка 18.04.2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави скасована. 
На даний час досудове розслідування не закінчено, слідчим не вчиняється жодних необхідних процесуальних слідчих дій, необхідних для встановлення істини по справі. 
Внаслідок системної бездіяльності начальника СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_7 , як слідчого у кримінальному провадженні №12015170300001109, гр.. ОСОБА_2 уник кримінальної відповідальності, що підтверджено вироком Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа №545/3264/20. 
Внаслідок бездіяльності начальника СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_7 , як слідчого у кримінальному провадженні №12015170300001109, та старшого слідчого ОСОБА_8 . ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків в розмірі на суму понад 10500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США та 300 Біткоїнів на суму 7641300 (сім мільйонів шістсот сорок одна тисяча триста) євро.
 Досудове розслідування даного кримінального провадження проводилось тривалий час, хоча ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави встановлювався процесуальний строк досудового розслідування, визнавалась бездіяльність слідчого щодо тривалого досудового розслідування, скасовувалася постанова про закриття вказаного кримінального провадження, що викликає у заявника сумніви в неупередженості та об`єктивності слідчого ОСОБА_9 .
Внаслідок системної бездіяльності заступника начальника СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області Нездійминоги В.М., як слідчого у кримінальному провадженні №12015170300001109. Гр. ОСОБА_2 уник кримінальної відповідальності, що підтверджено вироком Полтавського районного суду від 20.09.2023 р. справа №545/3264/20.
Внаслідок бездіяльності заступника начальника СВ Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , як слідчого у кримінальному провадженні №12015170300001109, ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків в розмірі на суму понад 10500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США та 300 Біткоїнів на суму 7641300 (сім мільйонів шістсот сорок одна тисяча триста) євро. 
На чисельні звернення позивача (понад одну тисячу заяв) щодо необхідності активізації досудового розслідування в КП №12015170300001109, надавалися виключно формальні відповіді, ігноруючи його законні вимоги, що є неприпустимим фактом. Внаслідок ряду незаконних дій та бездіяльності Полтавського районного відділення Полтавського відділу поліції, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - відповідач по справі, позивач ОСОБА_1 був вимушений відстоювати у сотнях судових засідань свої порушені права та інтереси, з направленням в подальшому понад 2-3 тисяч звернень з метою дотримання розумних строків досудового розслідування, вжиття всіх необхідних заходів досудового розслідування на прийняття кінцевого, законного та неупередженого рішення, викорінення бездіяльності, халатності та завуальованих проявів корупції з оновленої, реформованої поліції, але належні заходи реагування відсутні, що є прямим порушенням ст. 6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Позивач являється особою з інвалідністю 2-ї групи якому заборонені психо - емоційні навантаження та стреси його права системно порушуються працівниками поліції, внаслідок чого він переніс стреси та хвилювання, моральні знущання зі сторони працівників поліції, які постійно насміхались з позивача та погрожували фізичною розправою. 
Тому з`явилися сильні головні болі, переживання та хвилювання за своє життя та здоров`я, адже ОСОБА_1 , боячись за своє життя змінив постійне місце проживання, боячись реалізації погроз у вигляді фізичної розправи від працівників поліції чи їх спільників.
Позивачу ОСОБА_1 завдано моральних збитків на суму 299090100 грн. (двісті дев`яносто дев`ять мільйонів дев`яносто тисяч сто гривень 00 копійок) внаслідок системної бездіяльності оновленої та реформованої поліції.
Позивач просив позов задовольнити повністю з підстав зазначених у ньому. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б факт заподіяння матеріальної та моральної шкоди незаконними діями Держави Україна в особі органів ГУНП Полтавської області та Державним казначейством України.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просуть суд апеляційної інстанції скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07.06.2024 справа № 554/9332/23 і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Рішення прийняти з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та захистити його порушені права на Національному рівні.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 08.08.2015 слідчим відділенням Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 12015170300001109 за ознаками злочину передбачено ч.ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України. 07.12.2016 Полтавським ВП Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області за вих. №16295/115/104-2016 було надано довідку про завдання матеріальних збитків сім`ї Фисун на загальну суму 10500 (десять тисяч п`ятсот) доларів США на які гр. ОСОБА_2 придбав 300 Біткоїнів. 
В рамках даного кримінального провадження, неодноразово, ухвалами слідчих суддів Октябрського районного суду м. Полтави за скаргами потерпілого ОСОБА_1 було визнано бездіяльність слідчих Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та скасовано прийняті ними процесуальні рішення.
За результатами досудового розслідування 30.11.2020 року обвинувальний акт щодо   ОСОБА_2 за ч. ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України скеровано до Полтавського районного суду Полтавської області для розгляду по суті.
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 року у справі № 545/3264/20, провадження № 1-кп/545/20/23, який не набрав законної сили, клопотання захисника обвинуваченого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження за ст. 190  ч. 1, 190  ч. 2 КК України задоволено.   ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності із закриттям в цій частині кримінального провадження. 
За ст. 190 ч. 4 КК України   ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.(т.1 а.с.38-42).
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду завдану йому внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування, яка потягла за собою факт уникнинення обвинуваченим ОСОБА_2 кримінальної відповідальності та не відшкодування матеріальних збитків родини Фисун. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про його недоведеність та необгрунтованість.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.
Щодо відшкодування моральної шкоди
Згідно з частинами першою та другою статті 23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Наявність зазначених вище обставин згідно частини третьої статті 12 ЦПК України підлягає доказуванню позивачем.
Положеннями статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2022 року в справі № 686/5244/21 (провадження № 61-14316св21) зазначено, що правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. 
Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.
Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.
Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.
Відповідно до статті 1Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatismutandis пункт 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). 
Стаття 13Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.
Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.
У постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.
Питання щодо відшкодування шкоди, завданої особі надмірною тривалістю досудового розслідування кримінального провадження, були досліджені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року в справі № 362/15/16 (провадження № 61-5805св20), від 21 липня 2021 року в справі № 646/7015/19 (провадження № 61-1452св21), від 01 грудня 2021 року в справі № 308/14232/18 (провадження № 61-10961св20), від 23 лютого 2022 року в справі № 646/5368/19 (провадження № 61-15330св21), від 22 травня 2024 року в справі № 757/30529/22 (провадження № 61-14820св23).
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять певні факти, які можуть свідчити про надмірну тривалість досудового розслідування. Так, ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави неодноразово було констатовано протиправну бездіяльність правоохоронного органу щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12015170300001109 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.08.2015 року. 
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що встановлені фактичні обставини можуть свідчити про надзвичайну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні, розслідування якого тривало з серпня 2015 року, а на дату постановлення вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 р. справа № 545/3264/20 минуло 8 років
Колегія суддів зазначає, що незважаючи на ряд заходів здійснених органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження за № 12015170300001109 від 08.08.2015 року, така тривалість досудового розслідування є надмірною, та призвела до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, звернення до органів державної влади із клопотаннями, скаргами щодо ефективного проведення досудового розслідування та неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність.
У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (рішення від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine), заява № 29979/04; рішення від 22 листопада 2005 року у справі «Антоненков та інші проти України» (Antonenkov and others v. Ukraine), заява № 14183/02).
Отже, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про завдання моральної шкоди.
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
При вирішенні таких спорів слід виходити з того, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Отже, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
При цьому у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування ЄСПЛ виходить із презумпції спричинення моральної шкоди позивачу відповідачем та обов`язку саме відповідача спростувати таку презумпцію. У контексті визнання ЄСПЛ існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди прикладом може слугувати, зокрема, рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Іvanov v. Ukraine), заява № 40450/04, де ЄСПЛ послався на своє рішення від 15 січня 2009 року у справі «Бурдов проти Росії» (№ 2) (Burdov v. Russia (no. 2), заява № 33509/04, у якому зазначив таке: «Існує обґрунтована й водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди».
Аналогічна позиція викладена у рішенні від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України» (Romashov v. Ukraine), заява № 67534/01, де ЄСПЛ указав, що моральна шкода завдана самим фактом порушення з боку державного органу.
За встановлених обставин справи вбачається факт надмірної тривалості кримінального провадження, № 12015170300001109 від 08.08.2015.
Зазначене поза розумним сумнівом негативно впливають на моральний стан позивача, завдаючи йому моральної шкоди, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, з огляду на презумпцію завдання шкоди надмірно тривалим досудовим розслідуванням, яку відповідачі не спростували, є таким що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, не надав належної правової оцінки доводам позивача та наданим ним доказам, не врахував обставини тривалого здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12015170300001109 від 08.08.2015 в якому позивач визнаний потерпілим, бездіяльності посадових осіб, яка полягає у невиконанні своїх обов`язків.
З урахуванням характеру й глибини заподіяних  ОСОБА_1 моральних страждань, тривалості та неефективності здійснення кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, а також засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди та вважає необхідним та достатнім стягнути на користь позивача 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Щодо відшкодування матеріальної шкоди
За загальним правилом державу не може бути визнано винною за дії приватних осіб з покладенням на неї обов`язку з відшкодування завданої злочинами шкоди, держава не бере на себе обов`язок відшкодовувати шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням. Однак із загального правила існують винятки, про що законодавець зазначив у нормі частини другої статті 1177 ЦК України, коли держава компенсує потерпілому шкоду, завдану йому кримінальним правопорушенням.
Необхідною умовою для застосування частини другої статті 1177ЦК України є наявність вироку суду, що набрав законної сили, або постанови слідчого, дізнавача, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, яким встановлено те, що особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення або, і це є найголовнішим, встановлено сам факт вчинення стосовно потерпілої особи кримінального правопорушення.
Невирішення судом або зазначеними посадовими особами описаних питань та неухвалення відповідних процесуальних рішень апріорі не дає змоги застосувати правило частини другої статті 1177 ЦК України, а тому право на позов відповідно до цієї правової норми у позивача не виникає.
У фізичної особи, яка вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого триває і факт вчинення кримінального правопорушення (злочину) належно не встановлений, не виникає права на позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на підставі частини другої статті 1177 ЦК України, оскільки підставою для компенсації такої шкоди потерпілій особі державою є завдання шкоди кримінальним правопорушенням, що має бути встановлено у передбаченому законом порядку.
У разі ненастання таких обставин фізична особа за наявності відповідних підстав має право на позов про відшкодування їй заподіяної шкоди на загальних засадах (згідно зі статтями 1166 і/або 1167 ЦК України) або відповідно до іншого спеціального делікту в разі, якщо протиправність дій держави, її органів та/чи посадових осіб окремо встановлені.
Лише неприйняття відповідного закону про порядок компенсації державою такої шкоди не унеможливлює розгляд справи за позовом потерпілого від кримінального правопорушення (злочину). Якщо під час розгляду справи суди не встановлять, що позивачу завдано шкоду внаслідок кримінального правопорушення, то підстав для компенсації державою шкоди такій особі не виникає, а отже, немає підстав і для застосування правил частини другої статті 1177 ЦК України.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 листопада 2022 року у справі № 757/59343/19, провадження № 61-9952сво20, та від 15 листопада 2023 року у справі № 308/7190/21, провадження № 61-10857св23.
Отже, позивач не довів завдання йому майнової шкоди відповідачами.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення.
Судовий збір на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України відноситься за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2024 року в частині відшкодування моральної шкоди скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.
Позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч гривень) компенсації моральної шкоди.
В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                О.О. Панченко

Судді                                                                                 О.А. Лобов

                                                                               В.П. Пікуль