Справа № 159/5337/24  Провадження №33/802/739/24 	Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П.Ю. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, 
Також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_2  притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він о 15.08.2024 року о 07 год. 00 хв., в м. Ковель по вул. Варшавській, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорюючи факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає постанову судді в частині накладеного стягнення необґрунтованою. Вказує на те, що офіційно працює водієм, а позбавлення прав позбавить засобів для проживання. Зазначає, що покарання є надто суворим та суд безпідставно не застосував до нього пом`якшуючих обставин. Просить постанову судді змінити, а саме не позбавляти його права керування транспортними засобами на 1 рік. 
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про час, дату та місце проведення апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою від 18.11.2024 , яка міститься у матеріалах справи (а.с.27).
Жодних клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило, а тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Щодо доводів апелянта про призначення йому адміністративного стягнення, за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, то такі доводи є безпідставними враховуючи наступне.
Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_2 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_2 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає лише один вид стягнення на водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Крім того, Законом України від 16.02.2021 року № 1231-ІХ заборонено застосування статей 21 та 22 КУпАП, до правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, тобто передачу матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, або ж звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.
Пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, працює водієм, від його дій тяжких наслідків не настало, однак, враховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_2 як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував цю заборону.
Крім того, законодавець не передбачив можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 ..
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  – залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                          В.П. Денісов