ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/361/24	Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б. 	
Провадження № 33/817/690/24 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Терлюка О.Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2024 року,
                                В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік та стягнуто судовий збір.
Згідно з постановою суду, 09.05.2024 року о 12:59 год. по вул.Лесі Українки в с.Дибще Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», результат 1.65 % проміле, тест № 597. Від проходження огляду в медичному закладі водій відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі адвокат Терлюк О.Я. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Козівського районного суду від 29.08.2024 року скасувати, а провадження про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Вважає, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням матеріального та процесуального права.
Зазначає, що у протоколі відсутня вказівка на те, що водію на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано у присутності двох свідків пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі та що останній погодився, а в графі свідок не зазначено жодного свідка.
Наголошує на тому, що поліцейським не було названо ознак алкогольного сп`яніння, на підставі чого ОСОБА_1 повинен був пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення в серії ААБ № 004705 від 09.05.2024 року відсутнє посилання на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.
Апелянт посилається на те, що дані про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці події належним чином не зафіксовані і в протоколі не відображені.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не погоджувався з тестом проходження огляду на стан сп`яніння на місці та виявляв бажання пройти тест в медичному закладі.
Вказує, що до матеріалів справи        не долучено доказів вручення ОСОБА_1 примірника акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зазначає, що на відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки т/з, самого факту отримання протоколу про адмінправопорушення, акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Посилається на те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від його проходження та проходження такого огляду в медичному закладі.
Звертає увагу на те, що рапорт не може вважатися належним та допустимим доказом.
Вказує, що до справи не долучено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки.
Посилається на те, що відеозаписи не є безперервними та постійно перериваються.
Адвокат Терлюк О.Я. повторно не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи.
ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився. Судом прийнято всі необхідні заходи для належного його повідомлення шляхом направлення судового виклику на 20.09 та 07.10.2024 року поштовою кореспонденцією за адресою, яка зазначена в апеляційній скарзі, номер мобільного зв`язку апелянт не повідомив.
В своїх рішеннях (в т.ч. справа “Каракуця проти України”) Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про розгляд справи у Козівському районному суді Тернопільської області 29.08.2024 року та прийняту щодо нього судом постанову, яку він через свого захисника — адвоката Терлюка О.Я. 05.09.2024 року оскаржив в Тернопільський апеляційний суд, однак жодного разу не цікавився провадженням своєї справи, що є ознаками зловживання своїми процесуальним правами, враховуючи, що апеляційним судом вжито усіх передбачених законом заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, беручи до уваги, що заяв про причини неявки до суду чи про відкладення розгляду справи апелянти не подали, суд вважає за можливе розглянути апеляцію скаржника. 
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.        
Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 004705 від 09.05.2024 року, відповідно до якого поліцейським зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 09.05.2024 року о 12:59 год. по вул. Лесі Українки в с. Дибще Тернопільської області транспортним засобом «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія у встановленому законодавством порядку проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», результат 1.65 % проміле, тест № 597. Від проходження огляду в медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України
Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
З електронного рапорту вбачається, що 09.05.2024 року о 14:22 год. зі служби 102 надійшло повідомлення від наряду ГРПП СПД № 1 (смт. Козова) Колорит-10 про те, що в с. Дибще, вул. Л. Українки 26, за порушення ПДР, було зупинено автомобіль марки “ВАЗ 2106” д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія, ОСОБА_1 , який керував т/з, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тест 1.65 проміле. 
Відповідно до відеозапису камер поліцейських, під час патрулювання 09.05.2024 року о 12:59 год. по вул. Лесі Українки в с. Дибще Тернопільської області, поліцейськими виявлено автомобіль марки «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з порушенням ПДР, за кермом якого перебував ОСОБА_1 ..
Як стверджує відеозапис, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він в порушення п. 2.3 (в), 2.1 (а), 2.1 (б) ПДР, керуючи т/з був непристебнутий ременем пасивної безпеки, при перевірці, у водія відсутній реєстраційний документ на т/з та водій керував т/з без посвідчення водія, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу.
З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, надав відповідь, що він такий огляд буде проходити на місці зупинки.
Пройшовши огляд на місці, з результатом ОСОБА_1 , погодився та у медичний заклад на огляд їхати відмовився.
В матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , відповідно до якого за результатом огляду у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням пальців рук, почервонінням обличчя та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.05.2024 року.
Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Посилання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові, фактичним обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального та матеріального права є необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
Не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, є незаконним, оскільки такий складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП. 
Безпідставними є посилання апелянта на те, що у протоколі не зазначено свідків, в присутності яких водію пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП- під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, у даному випадку, поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, тому присутність свідків була не обов`язкова.
Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що поліцейським не було названо ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до відеозапису працівниками поліції вказано, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд. Такі ознаки зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого за результатом огляду виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтінням пальців рук, почервонінням обличчя та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.05.2024 року.
Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатом тесту в 1.65% та виявляв бажання пройти огляд в медичному закладі, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейським роз`яснено водію права та порядок здійснення огляду, на пропозицію працівника поліції проїхати у медичний заклад водій відмовився та роз`яснено відповідальність останньому.
Безпідставними є посилання апелянта на те, що до матеріалів справи не долучено доказів вручення ОСОБА_1 примірника акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній з актом ознайомився та поставив свій підпис.
Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що на відеозаписі не зафіксовано факту складання протоколу про адмінправопорушення, акту огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до відеозапису працівники поліції оформляли процесуальні документи.
Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 поліцейські не роз`яснили порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від його проходження та проходження такого огляду в медичному закладі, оскільки відповідно до відеозапису працівниками поліції останньому роз`яснено права, обов`язки та порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що рапорт не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки пояснення викладені у рапорті працівника поліції підтверджуються та узгоджуються з іншими матеріалами справи.
Безпідставними є посилання апелянта на те, що до справи не долучено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, оскільки відповідно до відеозапису працівник поліції запропонував ОСОБА_1 ознайомитись із вищевказаними документами, проте останній відмовився.
Безпідставними є доводи апелянта про те, що відеозаписи не є безперервними та постійно перериваються, оскільки відеозаписи є електронними документами є повними та всебічними, оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Окрім цього, у даній справі працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Суд вважає за необхідне зазначити, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.9а Правил дорожнього руху України. 
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не містить такого елементу, як “причина зупинки транспортного засобу”. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.
Будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.        
Щодо твердження про неналежність доказів, долучених до матеріалів справи, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки, іншими документами.
За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи – немає.
       На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу адвоката Терлюка О.Я. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя