УХВАЛА

30 вересня 2024 року
м. Київ

справа №520/5280/24
адміністративне провадження №К/990/36014/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє через представника - адвоката Рябінову Вікторію Ігорівну на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 у справі №520/5280/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області», Міністерства внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області», яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби - 50 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; щомісячної премії - 250 відсотків у довідку від 04 січня 2024 року №33/41-9272 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023;
- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та розпорядження ГУ НГУ від 10.02.2023 №Р-16, з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 у справі №520/20400/23, із зазначенням відомостей про розмір посадового окладу - 4430,00 грн., окладу за військовим званням (старший прапорщик) - 1560,00 грн., надбавки за вислугу років 45% - 2695,50 грн., надбавки за службу в умовах режимних обмежень 20% - 886,00 грн.; надбавки за класну кваліфікацію або кваліфікаційну категорію - 2 клас - 3% - 132,90 грн., та із обов`язковим зазначенням відомостей про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) і премії, а саме: відомостей щодо відсоткового розміру надбавки за особливості проходження служби - 50 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; щомісячної премії - 250 відсотків, з урахуванням тарифного розряду за займаною (прирівняною) посадою, яку займав ОСОБА_1 на час звільнення, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 позов задоволено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.
20.09.2024 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 залишити в силі.
Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 КАС України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Суд звертає увагу скаржника, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Спір, який виник у цій справі, розглядався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявник покликається на приписи пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.05.2024 у зразковій справі №380/19324/23.
Як вбачається з відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Велика Палата Верховного Суду постановою від 23.05.2024 залишила без змін рішення Верховного Суду від 05.03.2024, ухвалене за результатами розгляду зразкової справи.
Разом з цим, підстави оскарження в касаційному порядку рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи визначено приписами частини п`ятої статті 291 КАС України:
1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;
2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.
Суд вважає за доцільне звернути увагу заявника на те, що у випадку оскарження рішення суду апеляційної інстанції з підстав, визначених пунктом першим частини п`ятої статті 291 КАС України, обставини справи, в якій ухвалене оскаржуване судове рішення, повинні відповідати   всім   обставинам зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає в повній мірі положенням статті 330 КАС України, оскільки в ній не зазначено належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, зокрема, в частині правильного та (або) додаткового визначення підстав касаційного оскарження.
Таким чином, скаржнику необхідно усунути зазначений недолік шляхом подання до Верховного Суду уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити належні підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням мотивів, викладених в даній ухвалі).
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху).
Керуючись статтями 169, 328-332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2024 у справі №520/5280/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області», Міністерства внутрішніх справ України в особі Відділу координації пенсійних питань про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                            Л.В. Тацій
Суддя                                                                                А.Ю. Бучик 
Суддя                                                                                Н.В. Коваленко