ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 жовтня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/18962/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/18962/23 (головуючий суддя першої інстанції - Юхно І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          В С Т А Н О В И В 
Позивач 27.07.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення №046050017136 від 23.06.2023 року ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у призначенні йому пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати йому з 16.06.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши періоди його роботи з 18.04.1985 року по 05.10.1985 року згідно довідки №ApхСпр-092 від 03.04.2017 року, з 09.04.2013 року по 30.12.2014 року згідно довідки №03/26 від 08.07.2015 року, до пільгового стажу за Списком №2, що дає позивачу право на вихід на пенсію на пільгових умовах з 16.06.2023 року, тобто з дати звернення. 

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 23.06.2023 року № 046050017136 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи з 18.04.1985 року по 05.10.1985 року та з 09.04.2013 року по 30.12.2014 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених у прийнятому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилаючись на пункт 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», положення пунктів 2, 3 Порядку застосування Списків №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, відповідач зазначив, що за поданими позивачем документами неможливо визначити тривалість пільгового стажу. Також, апелянт вказує, що подані позивачем довідки №ApхСпр-092 від 03.04.2017 року та №03/26 від 08.07.2015 року про наявний трудовий стаж не відповідають вимогам додатку №5, передбаченого пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, бо не зазначено характер виконуваної роботи та відсутнє посилання на постанову КМУ.  
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач 16.06.2023 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з в пакетом документів відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява та додані документи розглядались ГУ ПФУ у Волинській області.
ГУ ПФУ у Волинській області прийнято Рішення № 046050017136 від 23.06.2023 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вказаним рішенням зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, які визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, диплом, довідки про підтвердження періодів роботи та навчання), страховий стаж позивача складає 37 років 5 місяців 23 дні. Пільговий стаж за СП.№2 -3 роки 10 місяців 16 днів. При цьому, для призначення пенсії на пільгових умовах необхідно мати страховий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, який повинен становити  29 років 6 місяців, що визначено пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058).
Відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 розділу XIV-I Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, чоловікам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим – двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі – Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
За результатами розгляду документів, до страхового стажу пенсійним  органом                  не зараховано період роботи:
- період роботи з 18.04.1985 року по 05.10.1985 року згідно довідки №АрхСпр-092 від 03.04.2017 року, оскільки довідка видана російською федерацією без залучення перекладу, в довідці не зазначено характер виконуваної роботи та відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів;
- період роботи з 09.04.2013 року по 30.12.2014 року згідно довідки №03/26 від 08.07.2015 року, так як в довідці відсутнє посилання на постанову КМУ.
Відтак, підставою для відмови позивачу в призначенні  пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 вказано відсутність необхідного пільгового стажу, передбаченого частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач  оскаржив  таку  відмову до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058                     (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
За приписами статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону №1788.
У пунктах 1, 2 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3  Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Абзацом 1 пункту 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Однак цей порядок поширюється на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17.
Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 : останній працював на Боровичскому ордена Трудового Червоного Прапору комбинаті огнеупоров ім. В.І. Леніна:
- 18.04.1985 року - прийнятий в ГРП помічником бурильника механічного обертового буріння свердловин 3 розряду на Боровичскому комбинаті огнеупоров ім. В.І. Леніна:
(наказ №50 від 17.04.1985 року);
- 05.10.1985 року - звільнений у зв`язку з призивом до лав Радянської Армії пункт 3 статті 29 КЗпП РРФСР (наказ №25 від 05.10.1985 року);
- прийнятий до ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод»:
- 09.04.2013 року - прийнятий у порядку переведення машиністом бурової установки                     (з обслуговування бурової установки) 5 розряд на ділянку бурових робіт (наказ №404к від 09.04.2013 року);
- 30.12.2014 року - звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України (наказ №1294-к від 30.12.2014 року).
Згідно із розрахунком стажу Форми РС-право за пенсійною справою 046050017136, вищевказані періоди роботи позивача з 18.04.1985 року по 05.10.1985 року та з 09.04.2013 року по 30.12.2014 року пенсійним органом зараховані до загального страхового стажу, проте, не зараховані до пільгового стажу роботи позивача. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 5 місяців 23 дні.
Апеляційним судом встановлено, що пенсійним органом до пільгового стажу позивача за Списком №2 не зараховано період роботи з 18.04.1985 року по 05.10.1985 року згідно довідки №АрхСпр-092 від 03.04.2017 року, оскільки довідка видана російською федерацією без залучення перекладу, в довідці не зазначено характер виконуваної роботи та відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів, не зараховано період роботи з 09.04.2013 року по 30.12.2014 року згідно довідки №03/26 від 08.07.2015 року, так як в довідці відсутнє посилання на постанову КМУ.
За правилами застосування Списків №1 та №2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991 року, то застосовується Список, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 року або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994 року, то застосовується Список, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003 року, то застосовується Список, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.
Апеляційний  суд зазначає, що згідно  Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 у підпункті «а» пункту 1 розділі І передбачено таку посаду, як бурильники та їх помічники. В подальшому, ця посада зберігалась і у Списку №2, затвердженому постановою КМУ від 26.01.1991 року№10.
Разом з тим, Список №2 затверджений Постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36 (чинний на момент спірних правовідносин), в розділі І позиція 1.1а включає професію «машиністи бурових установок».
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані записи в трудовій книжці позивача зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей з посиланням на дати та номери відповідних наказів, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим ненадання уточнюючих довідок, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи позивача  до пільгового стажу.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пільгової пенсії.
Відповідно до матеріалів справи спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , засвідчені підписами уповноваженої особи та містять відповідні печатки, відтак відсутні підстави для позбавлення позивача права на соціальний захист щодо вирішення питань  призначення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем безпідставно під час вирішення  питання  про  право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах не зараховано періоди роботи 18.04.1985 року по 05.10.1985 року та з 09.04.2013 року по 30.12.2014 року та ці періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Апеляційний суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи позивача до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.
Проте,  пенсійним  органом  відповідну  перевірку  не  проведено.
Враховуючи викладене, рішення ГУ ПФУ у Волинській області № 046050017136 від 23.06.2023 року щодо відмови у призначенні  ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 є передчасним, винесеним без з`ясування усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, внаслідок чого є протиправним та підлягала скасуванню.
Додатково слід зазначити, що оскільки відповідачем не проводився розрахунок пільгового стажу позивача з урахуванням періодів, то суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачеві пенсію.
Колегія суддів вважає, що питання виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є передчасним, оскільки спочатку підлягає вирішенню питання права позивача на таку пенсію. Враховуюче викладене належним способом поновлення порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених у прийнятому рішенні.
В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не  оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не  перевіряється.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській  області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/18962/23 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/18962/23 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко