ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 758/5467/23
провадження № 51-2751 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                    ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні змінену касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до ЄРДР за № 12023100070000658 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Славута Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 ),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Короткий зміст ухвалених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК та засуджено до покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Вказаний вирок стосовно ОСОБА_8 ухвалено із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), яким у тому числі вирішено питання щодо запобіжного заходу, судових витрат та долі речових доказів.
Відповідно до змісту вироку за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, ОСОБА_8 засуджено за те, що він 25 березня 2023 року у період часу з 11:35 по 11:39, перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого на вул. Кирилівській, 127 у м. Києві, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, взяв з полиць магазину товар на загальну суму 739,34 грн, пройшов повз касову зону не оплативши товар, однак свої злочинні дії не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року - без змін.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі з змінами, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_7 ставив питання про скасування ухвали суду апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення на особі засудженого через м`якість.
Зокрема, прокурор вказував, що судом першої інстанції за результатом розгляду кримінального провадження неаргументовано призначено ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, тоді як суд апеляційної інстанції безпідставно погодився з такими висновками місцевого суду, та, порушуючи вимоги ст. 419 КПК, не надав вичерпної відповіді на доводи прокурора, а свого рішення належним чином не мотивував.
Разом з тим, до початку касаційного розгляду прокурор ОСОБА_7 подав зміни до раніше поданої ним касаційної скарги, у яких ставив питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та з огляду на вимоги положень ст. 5 КК закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Від учасників судового провадження заперечень на змінену касаційну скаргу прокурора не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Представник потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет» - адвокат ОСОБА_10 подав до суду заяву, у якій ставив питання про здійснення касаційного розгляду у його відсутність, щодо касаційної скарги прокурора поклався на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала змінену касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , просила її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 частково підтримав змінену касаційну скаргу прокурора, просив за результатом касаційного розгляду закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 .
Інші учасники були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення касаційного розгляду до Суду не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи зміненої касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У зміненій касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Перевіривши такі доводи прокурора, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.
Як визначено ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КК Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Згідно з ч. 6 ст. 3 КК зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX) внесено зміни до ст. 51 КУпАП.
Зокрема, цим Законом передбачено, що адміністративна відповідальність за викрадення майна настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі справа № 278/1566/21 (провадження № 51-2555 кмо 24),Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. 
Водночас у своєму висновку об`єднана палата констатувала, що зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.
Крім того, відповідно до зазначеного вище висновку, питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Як визначено п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Тобто, аналіз наведених вище норм процесуального законодавства дає змогу дійти висновку, що за відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом установлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ст. 284 КПК, у порядку п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК.
Крім того, відповідно до абзацу 5 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 або п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
З огляду на вимоги ч. 1 ст. 434 КПК касаційний розгляд здійснюється згідно з правилами розгляду в суді апеляційної інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 32 вказаного Кодексу.
Водночас, відповідно до ст. 440 КПК суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за закінчений замах на крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК на загальну суму 739,34 грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, оскільки вартість майна, замах на викрадення якого було інкриміновано ОСОБА_8 , на час описаних в обвинувальному акті обставин не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися положення ч. 1 ст. 5 КК, тобто закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи викладене, а також з огляду на наведений вище правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, змінена касаційна скарга прокурора ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції та на підставі ч. 2 ст. 433 КПК вирок суду першої інстанції - скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК - закриттю, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Разом з тим, колегія судів не вирішує питання про звільнення ОСОБА_8 з-під варти, враховуючи, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_8 було звільнено від покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Змінену касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року та в порядку ч. 2 ст.  433 КПК вирок Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року скасувати та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.  4 ст. 185 КК на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                            ОСОБА_3