ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8049/24 Справа № 196/226/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Бабічева Л. П. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та його представника  ОСОБА_2 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало Вікторія Володимирівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,– 

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,400 га, яка розташована на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №402725. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого вказану земельну ділянку вона заповіла ОСОБА_1 . Однак спадщину у встановлений законом шестимісячний строк він не прийняв. Між ним та ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі і орендну плату ним було сплачено наперед, тому тривалий час вони не підтримували спілкування. З метою отримання інформації щодо можливості продовження дії договору оренди та сплати орендної плати він вчинив спробу звернутись до ОСОБА_4 , однак зв`язатись із вказаною громадянкою не зміг. Для встановлення обставин, через які він не зміг з нею зв`язатись, він особисто приїжджав до її помешкання, зв`язувався із особами, які підтримували з ОСОБА_4 контакти. Після цього йому повідомили, що ОСОБА_4 померла. Близький знайомий ОСОБА_4 , з яким він також підтримує контакти, повідомив, що померла мала намір заповісти йому частину свого майна і порадив звернутись до нотаріуса для підтвердження або спростування цього факту. До моменту звернення до нотаріуса про існування заповіту він не знав. Звернувшись до приватного нотаріуса Сало В.В. він отримав інформацію про наявність заповіту, тобто тільки після звернення він став обізнаним про видачу на своє ім`я заповіту. ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Оскільки позивач та померла ОСОБА_4 не являлись родичами, сусідами тощо, він не мав об`єктивної можливості дізнатись про смерть останньої, отримати інформацію про наявність заповіту на своє ім`я та звернутись до нотаріуса в межах встановленого законом строку. Тому, позивач просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №484 (а.с. 23).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 2,400 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Царичанської селищної ради, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №402725 (а.с. 60).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , відповідач по справі ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_4 (а.с. 46).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради №403/02-11 від 09.02.2024, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , починаючи з 08 грудня 1969 року і по день смерті. На день смерті разом з нею був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 05 червня 1997 року по цей час (а.с. 48).
15 лютого 2024 року ОСОБА_3 , який прийняв спадкове майно, що залишилось після смерті матері за законом, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , на підставі якої 15.02.2024 року була заведена спадкова справа №12/2024 (а.с. 42).
Інші спадкоємці, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після померлої ОСОБА_4 , відсутні, що підтверджується копією спадкової справи №12/2024 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 42-69).
Відповідно до копії заповіту серії ВТВ №758919, посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. 28 грудня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1461, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку площею 2,400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Царичанської селищної ради, Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225655100-01-004-0186 (а.с. 57-58).
Заповіт зареєстрований 28.12.2012 року у Спадковому реєстрі за №54040279, стан чинний, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75836008 від 15.02.2024 року (а.с. 51).
16 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , а саме на земельну ділянку площею 2,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Царичанської селищної ради (а.с. 52).
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. від 16.02.2024, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 внаслідок пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 61).
Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частинами 1,3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України).
За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
У правовому висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, зазначено про необхідність вчинення нотаріусом дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснення виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 26 липня 2021 року у справі №405/7058/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.
Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.
Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 19 грудня 2018 року у справі №372/2383/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі №419/3788/17; від 16 березня 2020 року у справі №644/5098/17; від 17 березня 2020 року у справі №683/2587/18.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що на ім”я ОСОБА_1 складено ОСОБА_4 заповіт на земельну ділянку, яка розташована на території Царичанської селищної ради Дніпропетровської області; встановивши, що ОСОБА_1 не є членом сім`ї померлої, не проживав спільно з нею; приймаючи до уваги, що повідомлення про смерть спадкодавця не друкувалось в регіональній пресі, приватним нотаріусом не повідомлено позивача про відкриття спадщини та наявність заповіту на його ім`я, - колегія дійшла висновку про наявні підстав для задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом першої інстанції зроблено висновок, що оскільки  ОСОБА_1  та спадкодавець ОСОБА_4 проживали в одному населеному пункті - смт.Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області та між ними існували договірні правовідносини з приводу оренди землі, а тому є необґрунтованими твердження позивача про те, що він не міг знати про смерть ОСОБА_4 та наявності заповіту на його ім`я, який був посвідчений 28 грудня 2012 року 
Разом з тим, вказані висновки місцевого суду ґрунтуються виключно на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам справи. 
Так, наявність договірних відносин між позивачем та спадкодавцем з приводу використання позивачем земельної ділянки, що належала за життя померлій — не свідчить, що спадкодавець мала намір скласти та склала заповіт на ім”я позивача, зокрема, повідомивши його про це; не спростовує доводів позивача, що про смерть спадкодавця він дізнався лише після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. 
Колегія звертає увагу, що позивач не входить до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 , не є членом її родини або близьким родичем спадкодавця, що не оспорюється сторонами, тому позивач не міг сподіватись та здогадуватись, що спадкодавець обере його спадкоємцем земельної ділянки.
Матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що позивач за життя ОСОБА_4 був обізнаний або мав бути обізнаним про заповіт на його користь.
Колегія зауважує, що відомості про те, що ОСОБА_1 повідомлявся приватним нотаріусом чи іншими особами, в тому числі спадкодавцем за життя чи спадкоємцем, який прийняв спадщину, про складений на його, позивача, користь заповіт, у справі відсутні.
Самий лише факт проживання позивача та спадкодавця у одному населеному пункті, який є районним центром, має значну кількість населення, - не свідчить про своєчасну обізнаність позивача про факт смерті спадкодавця.
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту та факту смерті спадкодавця, у даному випадку, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що перебіг шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини для ОСОБА_1 закінчився 30 грудня 2023 року, із заявою ОСОБА_1 звернувся 16 лютого 2024 року, тобто пропустив строк на півтора місяця, що є незначним порушенням вказаного строку.
Крім того, 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України своїм листом №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами.
Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що поважність причин порушення позивачем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є доведеною та наявні підстави для визначення ОСОБА_1 згідно ч.3 ст.1272 ЦК України додаткового строку в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, не надав належної оцінки представленим доказам у їх сукупності, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позов задоволено, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 3028,00 грн.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та його представника  ОСОБА_2  – задовольнити. 
Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – задовольнити. 
Визначити  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою по  АДРЕСА_2 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в один місяць з моменту набрання судовим рішенням законної сили. 
Стягнути з  ОСОБА_3 (РНОКПП  НОМЕР_4 ) на користь  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        В.С. Городнича
                                                                               
                                                                               М.Ю. Петешенкова