ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 681/669/24
Провадження № 22-ц/4820/1802/24

Хмельницький апеляційний суд у складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М., 
секретар судового засідання – Дубова М.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №681/669/24 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року, в складі судді Горщара А.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року на користь ОСОБА_3 на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, та стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 01 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позовна заява обґрунтована тим, що чинним законодавством встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку на одну дитину, а саме 1/4 частина заробітку (доходу) платника аліментів. Вважає, що саме така частка заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягає до стягнення в якості аліментів на утримання сина, чим буде забезпечуватись рівність сторін при несенні обов`язку з утримання дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни матеріального, сімейного стану, покращення або погіршення здоров`я як платника аліментів, так і одержувача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові, не взяв до уваги, що ним доведено підстави для зменшення розміру аліментів. Позивач на даний час проходить військову службу, а тому стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, є для нього великим. У зв`язку з чим вважає за необхідне змінити розмір стягуваних аліментів на 1/4 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що судом першої інстанції помилково не було враховано суттєві зміни обставин його життя, зокрема проходження військової служби.
Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 16 вересня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, про причини неявки не повідомила.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про народження №168 від 07 серпня 2013 року.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року у справі №681/35/17 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 13 січня 2017 року і до досягнення сином повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з укладенням шлюбу, ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Полонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 №343 від 05 червня 2024 року ОСОБА_1 з 12 січня 2024 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти – платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Верховний Суд у постанові від 29 січня 2021 року у справі №303/369/20 зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.
Згідно зі ст.ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 1/3 частини заробітку (доходу) на 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 01 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він перебуває на військовій службі.
При цьому, з наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог неможливо встановити, що в нього відбулись зміни в бік погіршення матеріального стану, або зміни сімейного стану, погіршення стану здоров`я. 
Сам факт проходження ОСОБА_1 військової служби не свідчить про зміну його матеріального стану та не є підставою для зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.
Позивач не довів належними та допустимими доказами, що в нього погіршився матеріальний стан, у зв`язку з чим він неспроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів на малолітню дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягується відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року у справі №681/35/17, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач проходить військову службу без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина та суперечитиме його інтересам.
На думку суду, визначений розмір аліментів не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості, а також інтересам дитини, яка має право на гідний рівень матеріального забезпечення.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання їхнього неповнолітнього сина, у зв`язку з їх недоведеністю.
Рішення суду першої інстанції  відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає. 

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16 жовтня 2024 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук 

А.М. Костенко