УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/5079/24 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 279/5079/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 жовтня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені 

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1186-6526 від 10.04.2023 у розмірі 44 880,00 грн та судові витрати.
В обгрунтування позову зазначено, що на офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://creditkasa.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: договір кредиту (примірний договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); згода на обробку персональних даних; публічна інформація; положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
10 квітня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та фізичною особою, якою є – ОСОБА_3 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1186-6526 . 
Зазначений кредитний договір, як вбачається із його змісту, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений, у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, – в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання вимог кредитного договору, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А8224, для підписання кредитного договору №1186-6526 від 10.04.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 12 000,00 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; знижена % ставка – 2,50 % в день; стандартна % ставка – 3,00 % в день.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору На підтвердження факту видачі кредиту до позовної заяви додано документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів.
Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів.
Зазначено, що відповідач в загальній кількості 17 разів оформлювала кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.
В подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору.
У зв`язку із зазначеними порушеннями, відповідач станом на 11.07.2024 року має заборгованість за кредитним договором, яка становить 102 360,00 грн та складається із: простроченої заборгованості за кредитом – 12 000,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 90 360,00 грн. 
Разом з тим представник банка повідомляє, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 57 480,00 грн за умови погашення позичальником решти за кредитним договором в розмірі 44 880,00 грн.
Враховуючи наведене, кредитодавець просить стягнути з Позичальника неповну суму заборгованості, а її частину : простроченої заборгованості за кредитом – 12000,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 32880, 00 грн, що разом становить 44880,00 грн.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 жовтня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1186-6526 від 10.04.2023 року в розмірі 44880 гривень 00 копійок (з яких 12000 гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту; 32880 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами в сумі 32880,00 гривень), а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривень 40 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 000 гривень.
В обґрунтування апеляційної скарги представник зазначає, щоз наданих позивачем документів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснені операції. Довідка не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Більш того, реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не містяться. Ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, реквізити повного карткового рахунку відповідачки не зазначено. До того ж, звертала увагу суду, на те, що номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно матеріалів справи є невизначеними. У той же час, наявної у кредитора інформації щодо карткового рахунку позичальника свого часу було достатньо для виникнення спірних правовідносин та здійснення відповідних платіжних операції з переказу кредиту, докази про що вже мають існувати у кредитора згідно вимог Закону України «Про платіжні послуги». Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, правильність нарахування відсотків позивачем. Крім того, вбачається, що заборгованість по відсотках в розмірі 32 880 гривень, нараховувались відповідно до ст. 625 ПК України, а відтак не можуть бути стягнуті з відповідача оскільки такий звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов?язань за даним договором, під час дії воєнного стану.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»   просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Зазначений кредитний договір укладений у відповідності до норм ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».  Відповідач попередньо ознайомився з Договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1186-6526 (Графік платежів за Договором), які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови.Відповідач підписала кредитний договір №1186-6526  10.04.2023 року відповідно до розділу 12 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором A8224, а Позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Звертає увагу суду, що інформація щодо належності карткового рахунку Відповідачу є банківською таємницею установи банку в якому було відкрито цей картковий рахунок. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в  розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку ОСОБА_1  є неможливим. Перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний  ОСОБА_1   під час заповнення Заявки . Базовий період – строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку – 14 день), який він сам обирає при заповнення заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування – строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку – 300 днів). Таким чином, при заповненні заявки на отримання грошових коштів Відповідач сама обрала базовий період, а саме 14 днів, протягом якого вона буде сплачувати саме відсоток. Отже, Позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.10.та 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.12. кредитного договору.Тобто, Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) Відповідачу.Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (міститься в матеріалах справи) вбачається, що Товариством не здійснюється будь- яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а нарахування відсотків відбувалось у відповідності до умов Договору та строку кредитування. Отже,Позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.10. та 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.12. кредитного договору. Крім того відповідно до вищезазначеного розрахунку вбачається, що Позивач не нараховував Відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору.Сплачуючи кредит, Відповідач вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.04.2023ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та          ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» , у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1186-6526 (а.с.10-15).
Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 12 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.
Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи кредитний договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (а.с.16-22).
Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання умов договору №1186-6526   від 10.04.2023 року ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі 12000,00 грн (а.с.27).
Однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі.
Із довідки про укладений договір (а.с.28-31) вбачається, що за кредитним договором встановлювалося два типи періоду заборгованості - активний та прострочений :
з 10.04.2023 року по 23.04.2023 (включно) нараховувалась знижена ставка 2,5 % відповідно до п. 10.1. кредитного договору; 
з 24.04.2023 року по 25.04.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
з 25.04.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 4 920,00 грн, які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
з 26.04.2023 року по 09.05.2023 (включно) нараховувалась пільгова ставка 2,5 %, відповідно до п. 10.1. кредитного договору;
з 10.05.2023 року по 11.05.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
11.05.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 4 920,00 грн. які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
з 12.05.2023 року по 25.05.2023 (включно) нараховувалась пільгова ставка 2,5 %, оскільки відповідно до п. 10.1. кредитного договору;
з 26.05.2023 року по 30.05.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
30.05.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
з 31.05.2023 року по 01.06.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
01.06.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 200,00 грн. які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
з 02.06.2023 року по 03.06.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
03.06.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 480,00 грн. які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
04.06.2023 року по 06.06.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
06.06.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 500,00 грн. які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
07.06.2023 року по 09.06.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
09.06.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 500,00 грн. які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
10.06.2023 року по 12.06.2023 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю;
12.06.2023 р. - Відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 600,00 грн. які було зараховано у сплату відсотків за користування кредитними коштами;
з 13.06.2023 року по 03.02.2024 (включно) було застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю.
Заборгованість становить 102360 грн та складається із: простроченої заборгованості за кредитом – 12000,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами –90360,00 грн (а.с.28-31).
У листі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який міститься в матеріалах справи, зазначено, зокрема, стосовно перерахування коштів по кредитному договору №1186-6526 від 10.04.2023 р.: ID платежу 2275239686 Канал LIQPAY Дата видачі 10.04.2023 Сума 12 000,00 Номер договору 1186-6526 Номер картки НОМЕР_2 (а.с.37- зворот). 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що на підставі даного договору відповідачу було надано у користування кредит у сумі 12000 гривень, з нарахуванням процентів за користування кредитом у сумі 4200 гривень. Стандартна процентна ставка узгоджена у розмірі 3% за кожен день користування кредитом. Строк кредитування визначено у 300 календарних днів, тобто до 03.02.2024 року. З розрахунку, наявного у справі слідує, що станом на 11.07.2024 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 102360,00 гривень, з яких : 12000 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 90360 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Факт отримання кредитних коштів відповідачем не оспорено, в матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Позивач прийняв рішення про застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами і просить стягнути 44880 гривень заборгованості , утвореної внаслідок невиконання умов договору про відкриття кредитної лінії №1186-6526. Отже, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову .
З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших,
Договір про відкриття кредитної лінії №1286-6526 від 10 квітня 2023 року підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А8224 » відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 15 - зворот)
За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії від 10 квітня 2023 року ТОВ «Укр кредит фінанс» надало ОСОБА_1 суму кредиту 12000,00 грн., а остання зобов`язувалася повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 03 лютого 2024 року (а.с. 11 ).
За довідкою про перерахування суми кредиту № 1286-6526 від 10.04.2023 року ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі 12000,00 грн (а.с.27).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 4.10. вищевказаного кредитного Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою).
Базовий строк користування кредитом, який складає 14 днів і нараховані за цей період проценти в сумі 4200 грн ((12000 грн * 2,5 %)) *14 днів), на стягнення яких і погодилася відповідач, згідно п. 2.3 кредитного договору від 10.04.2023 року №1286-6526 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.
За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів (до 03 лютого 2024 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.
Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 10 квітня 2023 року по 03 лютого 2024 року за користування кредитними коштами.
Станом на 11.07.2024 року ОСОБА_1 мала заборгованість за кредитним договором №1286-6526, яка становить 102360,00 грн та складається із: простроченої заборгованості за кредитом – 12000,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 90360,00 грн.
Доказів, які б спростовували цю заборгованість за кредитним договором, боржником не надано.
Разом з тим представник банка повідомляє, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 57480,00 грн за умови погашення позичальником решти за кредитним договором в розмірі 44880,00 грн.
Враховуючи викладене, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача прострочену заборгованість за кредитом -12000,00 гривень;- прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 32880,00 гривень, що разом становить 44880,00 грн.
Колегія суддів зауважує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року (справа№732/670/19), від 12 січня 2021 року (справа №524/5556/19), від 31 серпня 2022 року (справа №280/4456/20), від 09 лютого 2023 року (справа №640/7029/19)).
Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і додатковою угодою і взяті на себе зобов`язання остання не виконала, у передбачені в договорі строки грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернула, хоч частково і погашала кредит, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного нарахування відсотків позивачем колегія суду не бере до уваги, оскільки умови кредитного договору щодо розміру процентів за користування коштами та річної процентної ставки не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.
Підписавши кредитний договір, ОСОБА_3 засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, та доводи приведені в апеляційній скарзі цього не спростовують.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачкою не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок.
Разом з тим, заперечуючи факт отримання кредитних коштів за вказаним договором, відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона має можливість надати суду виписку по її особовому рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору.
Однак, будь-яких належних доказів для спростування позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс», відповідачем не надано.
Тому у колегії суддів відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_3 не було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами та не спростовано відповідачем, яка будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляла.
Також не заслуговують на увагу твердження заявника в апеляційні скарзі з приводу того, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено факт укладення кредитного договору та отримання відповідачкою коштів в розмірі 12000,00 грн.
Доказів, які б спростовували правильність наданого Товариством розрахунку заборгованості за кредитними договорами, відповідач не надала. Отже, вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом наявності заборгованості позичальника, котрий узгоджується з умовами кредитного договорів.
Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, та, відповідно, не може надати первинні банківські документи, тому наданий суду позивачем розрахунок (довідка про укладений договір), довідку АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів Liq Pay, довідку про перерахування суми кредиту, колегія суддів вважає належними та допустимими доказами заборгованості у справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то у колегії суддів з урахуванням положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат, які в цій справі покладаються на відповідача.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді