Справа № 149/1453/24
Провадження № 22-ц/801/2195/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року	Справа № 149/1453/24	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Сопруна В.В.,
суддів Ковальчука О.В., Матківської М.В., 
розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу №149/1453/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року,яке ухвалене суддею Гончарук-Аліфановою О.Ю. в Хмільницькому міськрайонному суді Вінницької області, повний текст судового рішення складено 09 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:
В травні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулась до суду з позовом  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 13 вересня 2019 року між сторонами було укладено договір № 396126-КС-001 про надання кредиту шляхом направлення товариством пропозиції (оферти) та акцептуванням її відповідачем через телекомунікаційну систему одноразовим ідентифікатором G-1312, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 24000 грн зі сплатою процентів за фіксованою процентною ставкою, що становить 0,86587576 % за кожен день користування кредитом. Товариство виконало свої зобов`язання за договором кредиту, натомість відповідач своє зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 10 квітня 2024 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 57 758,29 грн, що складається з: 23 584,38 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 31856,76 грн – сума прострочених платежів по процентах; 2317,15 грн - сума прострочених платежів за комісією, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судовий збір.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання ТОВ «Бізнес Позика» умов кредитного договору, щодо надання позики та перерахування грошових коштів відповідачу. 

Не погодившись з таким заочним рішенням ТОВ «Бізнес Позика» подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду незаконним, висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 не отримав кошти, які передбачені кредитним договором. Вважає, що матеріалами цивільної справи підтверджено отримання та користування відповідачем коштів, а тому позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 13 вересня 2019 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 396126-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Вказаний договір був укладений шляхом подання відповідачем заявки на отримання кредиту через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://bizpozyka.com/ та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-1312.

З візуальної форми послідовності дій клієнта слідує порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення, а саме: 13 вересня 2021 року о 14:24:04 відповідач здійснив вхід в особистий кабінет; 13 вересня 2021 року о 14:24:05 товариство отримало інформацію про статус клієнта; 13 вересня 2021 року о 14:44:39 відповідач здійснив передачу інформації обраних ним умов кредиту; 13 вересня 2021 року о 14:44:40 товариство надало паспорт споживчого кредиту та здійснило запит на генерацію та відправку одноразового ідентифікатора для підписання паспорту споживчого кредиту; 13 вересня 2021 року о 14:45:35 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту; 13 вересня 2021 року о 14:45:45 товариство сформувало шаблону оферту; 13 вересня 2021 року о 14:46:54 товариство надіслало запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання договору; 13 вересня 2021 року о 14:47:01 відповідач здійснив запит на відправку шаблону акцепту; 13 вересня 2021 року о 14:47:23 відповідач підписав договір; 13 вересня 2021 року о 14:47:28 товариство сформувало інформаційне повідомлення про успішне підписання договору, відправило документи на електрону пошту відповідача та здійснило відображення документів у особистому кабінеті відповідача.

В підтвердження укладення вказаного договору позивач надав: паспорт споживчого кредиту, пропозицію укласти договір (оферта) № 396126-КС-001 про надання кредиту від 13 вересня 2021 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 396126-КС-001 про надання кредиту від 13 вересня 2021 року, договір № 396126-КС-001 про надання кредиту від 13 вересня 2021 року, анкету клієнта та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 24000 грн на строк 24 тижні, тобто до 28 лютого 2022 року, на умовах сплати процентів за фіксованою процентною ставкою, що становить 0,86587576 % за кожен день користування кредитом, та комісії у розмірі 3600 грн. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 52800 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 3599,19 процентів.

Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (п. 1 кредитного договору).

Відповідно до п. 2 кредитного договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Сторонами в пункті 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Згідно п. 13 кредитного договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», які є невід`ємною частиною договору. Усі нерегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Проте, ОСОБА_1 не виконав належним чином свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка відповідно до наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку станом на 10 квітня 2024 року склала 57 758,29 грн, що складається з: 23 584,38 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 31856,76 грн – сума прострочених платежів по процентах; 2317,15 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень статті 11 Закону «Про електронну комерцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані у справі докази вказують на те, що ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписав цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), направленим ТОВ «Бізнес Позика» на його телефонний номер.

Отже, ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

На виконання умов кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» відповідно до платіжного доручення № 443474382 від 13 вересня 2021 року, здійснило переказ коштів ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 396126-КС-001 від 13 вересня 2019 року, на банківську картку НОМЕР_1 в розмірі 24 000 грн.

Відповідно до наявної у відкритих джерелах інформації в мережі Інтернет банком емітентом з ідентифікацій номером BIN (Bank Identification Number)  № НОМЕР_2 , який складає перші шість цифр від номеру картки, є BIN: 414939, платіжна система: VISA, видана банком: JSC TASCOMBANK, UKRAINE.
               
З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про недоведеність перерахування грошових коштів відповідачу є помилковим.
       
Розрахунок заборгованості за договором від 13 вересня 2021 року № 396126-КС-001, наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, стосовно надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування банком відсотків, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

      Зокрема вказаним розрахунком підтверджується те, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами і 25 вересня 2021 року здійснив часткове погашення кредиту в розмірі 4400 грн. 

       Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
              
Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
     
Таким чином з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання відповідачем кредитних коштів.
      
Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. 
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц).
Таким чином враховуючи, що ТОВ «Бізнес Позика» надав докази укладення договору з ОСОБА_1 та наявності заборгованості за кредитним договором, оскільки такі докази не спростовані відповідачем, то суд першої інстанції не мав підстав для відмови у стягненні з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з   ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «Бізнес Позика»судові витрати в розмірі 6056 грн (судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн).

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 57758,29 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.
Заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»(код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за договором №396126-КС-001 про надання кредиту від 13 вересня 2021 року, що становить 57758,29 грн (п`ятдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят вісім грн 29 коп.), яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 23584,38 грн (двадцять три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири грн 38 коп.); суми прострочених платежів по процентах в розмірі 31856,76 грн (тридцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість грн 76 коп.); суми прострочених платежів за комісією в розмірі 2317,15 грн (дві тисячі триста сімнадцять грн 15 коп.), а також судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6056 грн (шість тисяч п`ятдесят шість грн).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2024 року.

Головуючий                                  Сопрун В.В.

Судді                                          Ковальчук О.В.
                               
                                                               Матківська М.В.