ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9200/24 Справа № 199/4344/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому виклав вимоги про розірвання шлюбу. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що стосунки між ним та відповідачем погіршилися, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Також, на даний момент, спільне господарство сторонами разом не ведеться, проживають окремо, шлюбні стосунки фактично припинені та жодним чином не підтримуються. Сторони переконалися, що примирення між ними є неможливим, подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, тому, в інтересах сторін, позивач вирішив розірвати шлюб.

       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі, що складаються із судового збору, в розмірі 969,96 грн. 

       З рішенням суду частково не погодилась відповідачка, в апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення суду в частині стягнення з неї судового збору.
       Незаконність та необґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині на думку заявника полягає у тому, що позивач в позовній заяві просив судові витрати покласти на позивача, проте суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат на вказане уваги не звернув. 

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги та межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Оскільки рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року оскаржується лише в частині вирішення питання розподілу судових витрат, в іншій частині рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі, що складаються із судового збору в розмірі 969,96 грн, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у справі, а саме сума судового збору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, 2 та 3 статі 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд першої інстанції цілком дотримався вищенаведених вимог закону.

Проте, стягуючи з відповідачки 969,96грн судового збору, суд не перевірив що позивачем сплачено 968,96грн, а тому рішення суду в цій частині необхідно змінити, зменшивши суму судового збору стягнутого з відповідачки на користь позивача з 969,96грн до 968,96грн. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач в позовній заяві просив судові витрати покласти на позивача, проте суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат на вказане уваги не звернув, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки цивільно-процесуальним законодавством визначено певний порядок розподілу судових витрат, якого дотримався суд першої інстанції, а зазначення позивачем у позові про покладення судових витрат на нього не має правового значення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (пункт 1 частини першої статті 376 ЦПК України).

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

                                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року в частині розподілу судових витрат у справі — змінити, зменшивши суму судового збору стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 969,96грн до 968,96грн. 

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2024року.

Судді: