ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/10127/21  Номер провадження 22-ц/814/996/24	Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М.,
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Шинкарьова Сергія Анатолійовича на рішення Київського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2023 року по справі за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги опалення та гарячого водопостачання  , -
В С Т А Н О В И В : 
У листопаді 2021 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова  з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2021 року в сумі 68 576 грн. 12 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 2 305 грн. 29 коп. та 3 % річних в сумі 976 грн. 51 коп.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2023 року справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 02 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року в сумі 21670 грн. 13 коп., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 2 305 грн. 29 коп. та 3% річних в розмірі 976 грн. 51 коп., а всього стягнути 24942 грн. 93 коп (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок дві гривні дев`яносто три копійки) - солідарно.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" по 158 грн. 90 коп. (сто п`ятдесят вісім гривень дев`яносто копійок) з кожного на відшкодування понесених ним судових витрат.
В апеляційному порядку рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шинкарьов С.А.
Скарга мотивована тим , що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
Апелянт вказує, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька боржників, не менш важливо з`ясувати характер їх спільного обов`язку перед кредитором. Якщо зобов`язання характеризуються множинністю кредиторів і множинністю боржників, то істотними є дві проблеми — як і кому виконувати це зобов`язання. 
З точки зору способу виконання зобов`язання з множинністю осіб (активні, пасивні та змішані) поділяються на часткові та солідарні. 
У частковому пасивному зобов`язанні кожен із боржників зобов`язаний надати кредиторові виконання лише у певній частці з тим, щоб боржник, який виконав зобов`язання, вибував, але воно зберігало силу для решти боржників, поки вони не виконають покладений на них обов`язок перед кредитором. 
У солідарному пасивному зобов`язанні кредитор вправі вимагати виконання в повному обсязі від будь-якого боржника, тому він має право заявляти вимогу про виконання і до всіх боржників водночас, і до будь-якого з них у частині боргу. Але зобов`язання припиняється як тільки повне виконання буде надано кредиторові хоч би одним із боржників. 
Таким чином, солідарний порядок виконання істотно відрізняється від часткового, причому нерідко буває так, що одна зі сторін вимагає солідарного виконання зобов`язання в той час як інша погоджується лише на часткове виконання. Такий спір вірогідніший у пасивних зобов`язаннях, у яких для кредитора більш прийнятна солідарна відповідальність, а для боржника, навпаки, — часткова. Такий спір має розглядатися відповідно до вимог статей 173 і 174 ЦК України. Основним і загальним визнається частковий порядок виконання зобов`язання із множинністю осіб, він презюмується законодавством.
Зважаючи на вказане скаржник просить змінити рішення в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (р/р НОМЕР_1 ВАТ «Державний ощадний банк України» м. Харків, МФО 351823, код ЄДРПОУ 31557119) заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 02 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року в сумі 21670 грн. 13 коп., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 2 305 грн. 29 коп. та 3% річних в розмірі 976 грн. 51 коп., а всього стягнути 24942 грн. 93 коп. 2. Встановивши у рішенні частковий порядок виконання зобов`язання стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (р/р НОМЕР_1 ВАТ «Державний ощадний банк України» м. Харків, МФО 351823, код ЄДРПОУ 31557119) заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 02 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року в сумі 21670 грн. 13 коп., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 2 305 грн. 29 коп. та 3% річних в розмірі 976 грн. 51 коп., а всього стягнути 24942 грн. 93 коп.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є споживачами послуг з теплопостачання КП "Харківські теплові мережі", які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з довідки про склад сім`ї щодо зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с. 2). Вказана квартира у власності відповідачів не перебуває.
З відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу наданому позивачем встановлено, що відповідачами періодично здійснювалась оплата за надані комунальні послуги. Проте у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами зобов`язань перед позивачем щодо сплати за надані послуги станом на вересень 2021 року утворилась заборгованість у загальній сумі 68 576, 12 грн (що обраховувалась з грудня 2013 по вересень 2021).
Також підприємством до позову долучено розрахунок , відомість нарахувань інфляційних витрат та 3% річних за останні три роки з 01.11.2018 по 30.09.2021 року, згідно яких сума інфляційних витрат складає 2 305,29 грн , 3% річних 976,51 грн.
Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що стороною відповідачів подано заяву про застосування строків позовної давності , відтак позов КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню в межах трирічного строку , що передував зверненню із позовом.Факт сплати відповідачами періодичних платежів , що не перевищували розміру місячного платежу не можуть свідчити про визнання відповідачами боргу.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду , зважаючи на слідуюче.
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.
На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23 грудня 1998 року № 1407 комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.
Відповідно достатті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно з положеннями частини 6статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830(Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, статті2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://zakon.rada.gov.ua/laws/ show/808-2019-п#Text (пункту 30 Договору).
Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем.
Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17.
Оскільки законодавством передбачено двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, відповідно обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором абозаконом, суд дійшов висновку про те, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та надав теплову енергію відповідачам, що підтверджується відомостями про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання.
Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198, встановлено, що споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.
КП «Харківські теплові мережі» по відношенню до відповідачів, як споживачів послуг являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Частиною 1 ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі зареєстровані за адресою:   АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з теплопостачання, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, питання щодо поділу особового рахунку сторонами не визначалось.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наданого у постанові від 09.09.2020 по справі №751/1560/19, питання поділу особового рахунку вирішується шляхом звернення особи із письмовою заявою про вказане до відповідного житлового органу з додатком про підтвердження права власності особи на частину квартири.
Верховним Судом у постанові від 20.01.2020 по справі №711/8946/18 наголошено, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні.
Згідно з п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572(з наступними змінами) . Мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплатужитлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності  згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку  щодо  оплатижи тлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику – пропорційно  потужності побутового  електричного  обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря) ; за газ, водопостачання  та  водовідведення,  освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають  уквартирі, житловому приміщенніу гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).
З вищенаведеного вбачається, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після визначення порядку користування квартирою, тобто визначення конкретної житлової площі, якою користується кожен із співвласників та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні.
Судом встановлено, що квартира у власності відповідачів не перебуває та порядок користування квартирою АДРЕСА_2 не визначався.
Заяв про розділення особистого рахунку до КП «ХТМ» не надходило, судових рішень з цього приводу до матеріалів справи не долучено. Відповідач не довів зворотного.
Отже, не вирішено питання виділення в індивідуальне користування відповідачам конкретної житлової площі, яка повинна підлягати оплаті за самостійним особовим рахунком, та не визначено площу приміщень, що залишаються у спільному користуванні.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 1, 2ст. 355 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно ч.1ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Стаття 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Враховуючи, що доказів, щодо відкриття окремих особових рахунків на кожного з відповідачів, матеріали справи не містять, відтак вірним є рішення суду першої інстанції що на відповідачів покладається солідарний обов`язок зі сплати заборгованості.
Факт наявності заборгованості відповідачем не спростовувався , як не оскаржувався і її розмір , контр розрахунку відповідачем суду надано не було. За вказаних обставин , суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованим та доведеним розмір заборгованості стягнутий районним судом у сумі 21 670, 13 грн за період з 02 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року інфляційні витрати (2 305 грн) та 3% річних (976 грн 51 коп).
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Шинкарьова Сергія Анатолійовича – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Полтави від 16 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді:    А.І. Дорош

О.А. Лобов