П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/14527/23
Провадження № 22-ц/4815/1225/24

Головуючий у Рівненському районному суді 
Рівненської області: суддя Штогун О.С.
Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції
(вступної та резолютивної частин): 09 год. 09 хв. 
14 серпня 2024 року в м. Рівне
Повний текст складено: 22 серпня 2024 року.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Андрошулік І.А.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект";
відповідач1: ОСОБА_1 ;
відповідачч2: ОСОБА_2 ;

за участі: сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми грошового зобов`язання,
в с т а н о в и в:
       У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі – ТОВ "Кей-Колект") звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 46 061,60 гривень та інфляційних втрат в розмірі 260 208,16 гривень за період з 01 серпня 2020 року до 31 липня 2023 року.
       Мотивуючи своїм вимоги, позивач покликався на те, що 07 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі – АКІБ " УкрСиббанк") було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11072138000, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 73 000 доларів США зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі: 11,3 % річних. Того ж дня в рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір поруки № 57121, за яким вона зобов`язалася відповідати в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 . 
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 510 260,99 гривень, судові витрати – 1 700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи – 30 гривень. 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 січня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "Кей-Колект" у виконавчому провадженні з виконання вказаного заочного рішення. Зважаючи на те, що позивач набув статусу нового кредитора у зобов`язанні та отримав право грошової вимоги до боржників, зроблено висновок про наявність підстав для покладення на них передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання встановленого рішенням суду грошового зобов`язання.
       11 березня 2024 року ТОВ "Кей Колект" заявило про зменшення розміру позовних вимог, а саме: стягнути солідарно з відповідачів за період з 24 вересня 2017 року до 23 лютого 2022 року 3% річних в сумі 67 648,03 гривень та інфляційні втрати в сумі 204 348,47 гривень.
       Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року заяву ТОВ "Кей-Колект" про зменшення позовних вимог залишено без розгляду.
       Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року ТОВ "Кей-Колект" у задоволенні позову відмовлено. 
       Суд першої інстанції при ухваленні свого рішення виходив із того, що позивачем не доведено факту направлення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, а тому їх не можна вважати такими, що прострочили виконання зобов`язання перед новим кредитором. Також суд зважав на те, що з моменту виникнення прострочення боржників саме у АКІБ "УкрСиббанк" виникло право нараховувати штрафні санкції, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України. Разом з тим, оскільки первинним кредитором таких нарахувань не було здійснено, то у відповідачів наявна лише визначена рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2009 року заборгованість.
       На рішення суду ТОВ "Кей-Колект" подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
       На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось про неврахування судом попередньої інстанції того, що ні Цивільним кодексом України, ні будь-яким іншим нормативним актом права не вимагається згода боржника на укладення договору відчуження права вимоги та не передбачено обов`язку кредитора чи його правонаступника повідомляти позичальника про укладення відповідного договору. Між тим, позивач вважав необґрунтованими посилання про необізнаність відповідачів про переуступлення права вимоги за зобов`язаннями, адже це спростовується існуванням судових проваджень у цивільних справах у 2013-2015 роках, учасниками яких були, зокрема, відповідні сторони, а в обґрунтування вимог наводилась така обставина, як набуття прав вимого за зобов`язаннями ТОВ " Кей-Колект". 
Оскільки рішення суду, яким визначено зобов`язання відповідачів, є невиконаним, тому позивач має право на стягнення передбачених ч.2 ст.625 ЦК України грошових сум в межах трирічного строку позовної давності. Так, згідно з усталеною судовою практикою внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. При цьому нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором.
       З наведених ТОВ "Кей-Колект" просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов.
       У поданих відзивах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , її представник – адвокат Ромашко Л.Г., вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
       Виходячи з положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. 
       Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
       Цивільні права та обов`язки можуть виникати й із рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.
       З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір про надання споживчого кредиту №11072138000, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 73 000 доларів США зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі: 11,3 % річних (а.с.13-16).
       З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 07 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір поруки № 57121, за яким ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед АКІБ "УкрСиббанк" в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , в т.ч. за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання Договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.17).
       Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 510 260,99 гривень, судові витрати – 1 700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи – 30 гривень. 
       Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 січня 2014 року замінено стягувача з ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "Кей-Колект" у виконавчому провадженні ВП № 32881711 з виконання зазначеного заочного рішення (а.с. 97).
       Зі змісту ухвали з`ясовано, що 12 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" було укладено Договір факторингу № 1, за яким право вимоги кредитної заборгованості ПАТ УкрСиббанк" до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11072138000 від 07 листопада 2006 року відступлені на користь ТОВ "Кей-Колект". На виконання Договору факторингу № 1 складено акт приймання-передачі прав вимоги від 12 листопада 2011 року, внаслідок чого відбулася зміна кредитора.
       Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
       Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
       Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
       Проте стороною відповідача визнається, що боргу сплачено не було. 
       Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
       Формулювання цієї норми закону, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.
       Отже, за змістом наведеної статті нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
       Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
       Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.
       Тому новий кредитор має право на отримання сум, передбачених лише ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення.
       Щодо тієї обставини, що відповідачам не було направлено повідомлення про зміну кредитора в зобов`язаннях (необізнаність боржників про здійснення правонаступництва), то слід зазначити таке. 
       Факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанови Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц та від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц).
       Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в нього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі (постанова Верховного Суду від 06 лютого 2019 року № 667/11010/14-ц).        Поготів, як правильно на це покликається заявник, боржники були обізнані з заміною кредитора в ході інших, похідних від спірних правовідносин, судових провадженнях.
       Очевидно, що ТОВ "Кей-Колект", отримавши право вимоги за основною вимогою, має право вимагати в судовому порядку покладення на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання, тобто й за додатковою вимогою. 
       Тому позовні вимоги про зобов`язання боржників відшкодувати позивачу грошові кошти у виді 3% річних та інфляційних втрат відповідають вимогам чинного законодавства та є підставою для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності за невиконання покладених саме судовим рішенням обов`язків.
       Як видно зі змісту пред`явленого позову, ТОВ "Кей-Колект" ставило вимогу про стягнення передбачених ст.625 ЦК України грошових сум за період з 01 серпня 2020 року до 31 липня 2023 року. 
       Проте згідно з пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
       Отже, позовні вимоги підлягають до частково задоволення, а саме за період з 01 серпня 2020 року по 23 лютого 2022 року, що становитиме 24 053 гривень трьох процентів річних та 88 266,07 інфляційних втрат. 
       Сума трьох процентів річних за використаною формулою (сума боргу * 3% ? 100% * на кількість прострочених днів ? на кількість днів у році) розрахована так: за період з 01 серпня 2020 року по 31 грудня 2020 року 153 дні, тому проценти становитимуть 6 420,87 гривень (511 990,99* 3 %?100%*153?366); за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року 365 днів, тому проценти становитимуть 15 359,73 гривень (511 990,99*3%?100%*365?365); за період з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року 54 дні - проценти складають 2 272,40 гривень (511 990,99*3%?100%*54). Разом - 24 053 гривень. 
       Інфляційні втрати розраховуються за формулою: сума боргу * на сукупний індекс інфляції ? 100% - суму боргу.
       За обліковий період сукупний індекс інфляції 117,24%, а саме: за серпень 2020 року - 99,80%, за вересень 2020 року - 100,50%, за жовтень 2020 року - 101,00%, за листопад 2020 року - 101,30%, за грудень 2020 року - 100,90%, за січень 2021 року - 101,30%, за лютий 2021 року - 101,00%, за березень 2021 року - 101,70%, за квітень 2021 року -100,70%, за травень 2021 року -101,30%, за червень 2021 року -100,20%, за липень 2021 року -100,10%, за серпень 2021 року -99,80%, за вересень 2021 року -101,20%, за жовтень 2021 року -100,90%, за листопад 2021 року -100,80%, за грудень 2021 року -100,60%, за січень 2022 року - 101,30%, за лютий 2022 року - 101,60%. 
       Отже, інфляційні нарахування складають 88 266,07 гривень (511 990,99 *117,24%?100% - 511990,99). 
       Підставою для прийняття нової постанови - про часткове задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
       Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" задовольнити частково.
       Скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2024 року.
       Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми грошового зобов`язання.
       Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" за порушення грошового зобов`язання суму трьох процентів річних у розмір 24 053 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят три) гривні та 88 266 (вісімдесят вісім тисяч двісті шістдесят шість) гривень 07 копійок інфляційних втрат, а всього - 112 319 (сто дванадцять тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 07 копійок. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
       Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
       Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"; адреса: вул. Менделєєва, будинок 12, офіс 94/1, м. Київ; код ЄДРПОУ 37825968.
       Відповідач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).
       Відповідач: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 С.В. Боймиструк

                                                                       С.С. Шимків