П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/17953/24	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі за позовом адвоката Подчахи Олексія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2024 року адвокат Подчаха О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Міністерства юстиції України (далі – відповідач, Мін`юст), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невключенні до довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , станом на 01.01.2019, 27.03.2020 та 01.01.2022, виданих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №420/22463/23, надбавки за інтенсивність служби, премії та надбавки за особливості проходження служби;
-зобов`язати  підготувати та направити на адресу ГУ ПФУ в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії за відповідною (аналогічною) посадою, з урахуванням розмірів посадового окладу, встановлених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу» від 19.10.2016 №718 (далі – Постанова №718) та постанови Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» від 18.01.2017 №15 (далі – Постанова №15) з 01.01.2019 - в розмірі 23 998,44 грн, з 27.03.2020 - в розмірі 29 400 грн, з 01.01.2022 - в розмірі 31 200 грн, із обов`язковим урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме: окладу за військовим (спеціальним) званням генерал-майор внутрішньої служби; надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за спеціальним званням); надбавки за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (20% від посадового окладу); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20 % від посадового окладу); надбавки за почесне звання «Заслужений юрист України» (10% від посадового окладу); доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук (5% від посадового окладу); надбавки за інтенсивність служби, премії, надбавки за особливості проходження служби.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат Подчаха О.В. зазначає, що його довіритель перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію на підставі Закону №2262-ХІІ.
Як указує адвокат, його довіритель звернувся до Мін`юсту із заявою, в якій просив підготувати та надати до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2019, 27.03.2020 та 01.01.2022, з урахуванням змін розмірів грошового забезпечення, передбачених положеннями Постанови №718 та Постанови №15, однак отримав відмову, яку оскаржив у судовому порядку.
На виконання рішення суду у справі №420/22463/23 відповідач видав запитувані довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2019, 27.03.2020 та 01.01.2022 для проведення перерахунку пенсії.
Втім, на переконання адвоката, у вказаних довідках відповідач протиправно не вказав розміри надбавки за інтенсивність служби, премії та надбавки за особливості проходження служби, посилаючись на те, що станом, на відповідні дати, в Мінюсті відсутні відповідні (аналогічні) посади.
Адвокат обґрунтовуючи протиправність такої відмови, покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.03.2023 у справі №640/29214/20 за результатом розгляду позову ОСОБА_1 до Мін`юсту, зазначає, що за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) посада, з якої звільнений позивач, відповідає посадам групи 1 оплати праці на посадах державної служби у державних органах (з 07.08.2022 – категорія А посад державної служби).
Також адвокат звертав увагу на те, що за висновками Верховного Суду, викладеними у цій постанові, розмір посадового окладу позивача має визначатися Постановою №718, а постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі – Постанова №704) застосовується субсидіарно, в частині визначення розміру окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, а також інших складових грошового забезпечення, які відповідно до пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45), враховуються під час перерахунку пенсії.
Наведене, як вважає адвокат, свідчить про те, що в силу положень Порядку №45 Постанови №718 та Постанови №704, його довіритель має право на включення до довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії даних про розміри надбавки за інтенсивність служби, премії та надбавки за особливості проходження служби.  

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невключенні до довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2019, 27.03.2020 та 01.01.2022, виданих, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №420/22463/23, надбавки за інтенсивність служби, премії та надбавки за особливості проходження служби.
Зобов`язано Мін`юст підготувати та направити на адресу ГУ ПФУ в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії за відповідною (аналогічною) посадою, з урахуванням розмірів посадового окладу, встановлених відповідно до Постанови №718 та Постанови №15 з 01.01.2019 - в розмірі 23 998,44 грн, з 27.03.2020 - в розмірі 29 400 грн, з 01.01.2022 - в розмірі 31 200 грн, із обов`язковим урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме: окладу за військовим (спеціальним) званням; надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за спеціальним званням); надбавки за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (20% від посадового окладу); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (20 % від посадового окладу); надбавки  за почесне звання «Заслужений юрист України» (10% від посадового окладу); доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук (5% від посадового окладу); надбавки за інтенсивність служби, премія, надбавка за особливості проходження служби.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції врахував, що, за наслідком проведеної в державі реорганізації органів виконавчої влади з питань виконання покарань та його територіальних органів, низкою нормативно - правових актів, посада голови Державного департаменту України з питань виконання покарань, з якої був звільнений позивач, прирівняна до посади голови державної пенітенціарної служби України, яка в подальшому зазнала також змін, зокрема, слово «Державна пенітенціарна служба України, скорочено  ДПтС» замінене словами «Міністерство юстиції».
За таких підстав, суд визнав протиправним посилання Мін`юсту на відсутність посад, прирівняних до посади позивача, з якої, останній, був звільнений та врахував, що дане питання було вирішене постановою Верховного Суду від 17.03.2023 у справі №640/29214/20 за позовом ОСОБА_1 до Мін`юсту, за висновками якого посада, з якої звільнений позивач, відповідає посадам групи 1 оплати праці на посадах державної служби у державних органах (з 07.08.2022 – категорія А посад державної служби).
За проведеним аналізом положень Порядку №45, Постанови №718 та Постанови №704, в їх взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні будь-які передбачені чинним законодавством підстави для незазначення у довідках про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою станом на 01.01.2019, 27.03.2020 та 01.01.2022 таких обов`язкових додаткових складових грошового забезпечення, як надбавка за інтенсивність служби, премія, надбавка за особливості проходження служби.
Отже, суд визнав протиправною бездіяльність Мін`юсту щодо невключення до складу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №420/22463/23, надбавки за інтенсивність служби, премії та надбавки за особливості проходження служби.
Покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.03.2023 у справі №640/29214/20, суд зазначив, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача підготувати та направити до територіального органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення позивача, із обов`язковим зазначенням окрім додаткових видів грошового забезпечення, передбачених Постановою №718, таких обов`язкових додаткових видів грошового забезпечення, передбачених Постановою № 704, як надбавка за інтенсивність служби, премія, надбавка за особливості проходження служби.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, Мін`юст, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Обґрунтування апеляційної скарги складається з такого.
По-перше, скаржник просив врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 № 343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» (зі змінами) Державну пенітенціарну службу ліквідовано, поклавши на Мін`юст завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.
Також, скаржник просив суд врахувати, що у зв`язку з реформою пенітенціарної системи наразі в апараті Мін`юсту не існує посад, які можуть бути прирівняні до посад голови Державного департаменту України з питань виконання покарань.
За таких обставин, скаржник вважає, що суд першої інстанції помилково прирівняв посаду, яку займав позивач на час звільнення (голова Департаменту з питань виконання покарань) до посад міжрегіональних управлінь, оскільки така посада на час звільнення відносилась до посад апарату центральних органів влади.
За твердженням скаржника, позаяк станом на 01.01.2019, 27.03.2020 та 01.01.2022 відповідні (аналогічні) посади, які передбачають заміщення військовослужбовцем, особою начальницького складу і за якими умови оплати праці визначені Постановою № 718, зокрема, посада «голова Державної пенітенціарної служби України» («голова Державного департаменту України з питань виконання покарань» з якої звільнений позивач), в штатному розписі Мін`юсту відсутня. Себто, на переконання скаржника, наведене свідчить про відсутність протиправної бездіяльності з його боку.

По-друге, скаржник вважає, що відсутні підстави для підготовки та подання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Як підкреслює скаржник, в силу положень Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Також скаржник просить врахувати, що у межах своєї компетенції Мінсоцполітики, на відповідний запит Мін`юсту, повідомило, що постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10. 2016 №718» від 28.02.2018 № 121 (далі - Постанова №121) умови проведення перерахунку пенсій категорії осіб, до яких відноситься позивач, не визначені.
Отже, на переконання скаржника, відсутні підстави для підготовки та подання до територіального органу Пенсійного фонду,  довідок про грошове забезпечення для обчислення та перерахунку пенсії позивача.
Окрім цього, скаржник зауважував на тому, що надбавки та премії, які були фактично виплачені особам, які перебували на посадах категорії А посад державної служби у 2019-2022 роках, не тотожні надбавкам та преміям особам начальницького складу, які перебували на керівних посадах, зокрема, центральних органів виконавчої влади з питань виконання покарань,  умови оплати яких визначені Постановою № 718.

По-третє, скаржник зазначає, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції не врахував, що обраний судом захист прав позивача становить втручання у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень, а також звертає увагу на тому, що завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Адвокат Подчаха О.В., скориставшись процесуальним правом, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на доводи, які ідентичні доводам, викладеним у позовній заяві та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність апеляційної скарги та  обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції.
Адвокат просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін.
ГУ ПФУ в Одеській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 у березні 2010 року звільнений з посади голови Державного департаменту України з питань виконання покарань, перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).
Позивач звернувся до Мін`юсту із заявою, в якій просив підготувати та направити до територіального органу Пенсійного фонду довідку про розмір грошового забезпечення, для перерахунку пенсії, однак отримав відмову, яку оскаржив у судовому порядку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №640/29214/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Постановою Верховного Суду від 17.03.2023, касаційні скарги ОСОБА_1 та Мін`юсту у справі № 640/29214/20  задоволені частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2021 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021 скасовані, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .
Суд визнав протиправною відмову Мін`юсту підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області належним чином оформлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії.
Зобов`язав Мін`юст підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області належним чином оформлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 07.03.2018 з посадовим окладом за посадою групи 1 оплати праці на посадах державної служби у державних органах відповідно до Постанови №718 (у редакції Постанови №121) з урахуванням зміни розміру щомісячних основних видів грошового забезпечення (окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер та премії), відповідно до Постанови № 704. В задоволенні іншої частини вимог суд відмовив.

17.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Мін`юсту із заявою про підготовку та подання до ГУ ПФУ в Одеській області довідок про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою станом на 01.01.2019, 27.03.2020, 01.01.2022 для перерахунку пенсії, однак отримав відмову, яку також оскаржив до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №420/22463/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2024,  позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Визнані протиправними дії Мін`юсту щодо відмови у підготовці та поданні до ГУ ПФУ в Одеській області довідок про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою станом на 01.01.2019, 27.03.2020, 01.01.2022 для перерахунку пенсії.
Зобов`язано Мін`юст підготувати та направити ГУ ПФУ в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії за відповідною (аналогічною) посадою станом на 01.01.2019, 27.03.2020 та 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ з урахуванням розмірів посадового окладу, встановлених Постановою №718 (з відповідними змінами) та Постановою №15 (з відповідними змінами) з 01.01.2019 в розмірі 23 998,44 грн., з 27.03.2020 - в розмірі 29 400 грн., з 01.01.2022 в розмірі 31 200 грн., а також з обов`язковим урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Висновки суду щодо відмови в позові складалися з того, що вимоги позивача про зобов`язання  Мін`юсту видати нові довідки, в яких зазначити основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 , a саме: оклад за військовим (спеціальним) званням генерал-майор внутрішньої служби; надбавка за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за спеціальним званням); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (20% від посадового окладу); надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (20% від посадового окладу); надбавка за почесне звання «Заслужений юрист України» (10% від посадового окладу); доплата за науковий ступінь кандидата юридичних наук (5% від посадового окладу); надбавка за інтенсивність служби у розмірі до 100 відсотків посадового окладу; премія, є передчасними, оскільки до моменту видачі відповідної довідки, спір про складові та відсоткові значення розмірів складових грошового забезпечення, які будуть зазначені, у такій довідці відсутній.

На виконання рішення суду у справі №420/22463/23 Мін`юст видав довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2019 за № 16-42/49,  станом на 27.03.2020 за №16-42/50 та станом на  01.01.2022  за № 16-42/51, для здійснення перерахунку пенсії .
За змістом вказаних довідок відповідач до грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок пенсії,  включив такі складові:
- посадовий оклад;
-оклад за військовим (спеціальним) званням;
-надбавка за вислугу років (50 % від посадового окладу та окладу за спеціальним званням);
-надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (20% від посадового окладу);
-надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (20 % від посадового окладу);
-надбавка за почесне звання "Заслужений юрист України" (10% від посадового окладу);
-доплата за науковий ступінь кандидата юридичних наук (5% від посадового окладу).
Водночас, до зазначених довідок, не включив такі додаткові види грошового забезпечення, як надбавка за інтенсивність служби, премія та надбавка за особливості проходження служби.
Невключення таких складових грошового забезпечення до довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, мотивовано тим, що в Мін`юсті відсутні відповідні (аналогічні) посади, які можуть бути прирівняні до посади голови Державного департаменту України, з питань виконання покарань, з якої звільнений позивач.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, указаних вище складових, звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції, в яких суд прирівняв посаду, яку займав позивач на час звільнення (Голова Державного департаменту України з питань виконання покарань) до посад міжрегіональних управлінь міністерства,  колегія суддів зазначає таке. 

Так, спір стосовно того, яка посада на теперішній час є відповідною до посади голови Державного департаменту України з питань виконання покарань, з якої звільнений позивач, був предметом розгляду Верховним Судом спору, у межах справи №640/29214/20, за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України.
У цій справі Верховний Суд скасував рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та указав, що за аналогією закону, слід вважати посаду голови Державного департаменту України з питань виконання покарань (з якої звільнений позивач), відповідною посаді групи 1 оплати праці на посадах державної служби у державних органах (з 07.08.2020 - категорія А посад державної служби).
Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

Згідно пункту 6 Порядку № 45 відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.
Позивач у березні 2010 року звільнений з посади голови Державного департаменту України з питань виконання покарань. На той час правовий статус Департаменту визначався  постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2009 № 587 «Про затвердження Положення про Державний департамент України з питань виконання покарань». 
Відповідно до п. 1 Положення Державний департамент України з питань виконання покарань є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції.
Згідно Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 № 1085/2010,  утворена Державна пенітенціарна служба України шляхом реорганізації Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Указом Президента України від 06.04.2011 № 394/2011 затверджено Положення про Державну пенітенціарну службу України та визначено, що Державна пенітенціарна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.20211 № 1062 «Про утворення територіальних органів Державної пенітенціарної служби» здійснена реорганізація центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань та його територіальних органів. Правонаступником Державного департаменту України з питань виконання покарань стала Державна пенітенціарна служба України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 18.05.2016 № 343 ліквідована Державна пенітенціарна служба України та покладено на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.
У додатку Постанови № 718 визначено посадовий оклад голови Державної пенітенціарної служби України у розмірі 12 061 грн.
На підставі цього нормативного акта,   ОСОБА_1 в  2016 році був здійснений перерахунок пенсії.
Посада голови Державного департаменту України з питань виконання покарань була прирівняна до посади голови Державної пенітенціарної служби України.
Постановою Кабінету Міністрів  України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.04.2017 № 294 у додатку до Постанови № 718 у графі «Найменування посади» слова «Голова ДПтС», «перший заступник Голови ДПтС», «заступник Голови ДПтС» виключені (п. 51).
З 01.01.2018 набула чинності Постанова № 704, що змінила схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби. Найвищою, є посада начальника Департаменту (додаток 8 до Постанови № 704).
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 (далі - Постанова № 103), з преамбули якої вбачається, що її постановлено на виконання частини 4 статті 63 Закону № 2262-XII.
Відповідно до Постанови № 121 (набула чинності 07.03.2018) пункт 1 Постанови №718  викладений в такій редакції:
«  Затвердити співвідношення між посадами окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу, які займають керівні посади, та групами оплати праці на посадах державної служби згідно з додатком.
Посадові оклади за посадами окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу, які займають керівні посади, встановлюються у розмірах, зазначених у схемі посадових окладів на посадах державної служби, за групами оплати праці у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, відповідно до співвідношення, затвердженого цією постановою.».
Відповідно до частини 1 статті 51 Закону України  «Про державну службу» (далі -  Закон № 889-VIII) від 10.12.2015 № 889-VIII, чинній на час прийняття Постанови №121, посади керівників державних органів і прирівняні до них посади належать до групи 1.
Кабінет Міністрів України у Постанові № 718 у редакціях від 19.10.2016, 16.05.2017, 18.07.2016 визначив розміри посадових окладів окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу, які займають керівні посади, а з 07.03.2018 - співвідношення між такими посадами та групами 1, 2, 3 оплати праці на посадах державної служби (згідно з Додатком) з метою встановлення розмірів посадових окладів.
13.03.2018 Мін`юст з метою виконання вимог Постанови № 103 щодо забезпечення підготовки довідок про розмір грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсій, призначених згідно із  Законом № 2262-ХІІ, прийняв Наказ № 686/5, яким затвердив Перелік посад осіб начальницького складу центрального апарату Державного департаменту України з питань виконання покарань, апарату Державної пенітенціарної служби України, Інспекції по особовому складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які скорочені та прирівнюються до існуючих посад осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.
У Переліку № 686/5 посади, що були скорочені, прирівняні до існуючих посад, передбачених Додатком 8 до Постанови № 704.
Водночас Постановою № 704 та Переліком № 686/5 не передбачена посада осіб начальницького складу Державного департаменту з питань виконання покарань, Державної пенітенціарної служби України.
Таким чином, Постановою № 704 визначається схема тарифних розрядів за виключним переліком посад, який не включає керівних посад військовослужбовців та осіб начальницького складу (групи 1-3 керівників державних органів і прирівняні до них посад відповідно до  Закону № 889-VIII у первинній редакції від 10.12.2015).
Верховний Суд указав, що невизначення співвідношення посад осіб начальницького складу ліквідованих центральних органів виконавчої влади та актуальних посад державної служби, призводить до порушення прав осіб, які обіймали такі посади, на перерахунок пенсії.
Суд врахував, що ОСОБА_1 набув право на пенсію, звільнившись з керівної посади у центральному органі виконавчої влади, юрисдикція якого поширювалася на всю територію України,  яка до 16.05.2017 відповідала за класифікаційними характеристиками посаді голови ДПтС (керівної посади іншого центрального органу виконавчої влади).
Питання про те, яка посада є відповідною для перерахунку пенсії позивача після виключення з Постанови № 718 посади «Голова ДПтС», не врегульоване законодавством.
Суд врахував, що грошове забезпечення (посадові оклади) окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу центральних органів виконавчої влади, які займають керівні посади у Збройних силах України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки та ін., із 07.03.2018 співвідносяться із категоріями посад групи 1 оплати праці на посадах державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, а з 07.08.2020 - категорія А посад державної служби.
Також Суд указав, що за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) посада, з якої ОСОБА_1 був звільнений, відповідає посадам групи 1 оплати праці на посадах державної служби у державних органах.
Враховуючи положення частини 6 статті 7 КАС України, суд найвищої інстанції  виснував, що оскільки Постанова № 718 продовжує регулювати розмір грошового забезпечення осіб начальницького складу, які займають керівні посади центральних органів виконавчої влади, для вирішення спору, слід застосувати Постанову № 718 (в редакції Постанови № 121) за аналогією закону та вважати посаду голови Державного департаменту України з питань виконання покарань (з якої звільнений позивач) відповідною посаді групи 1 оплати праці на посадах державної служби у державних органах (з 07.08.2020 - категорія А посад державної служби).
Відповідно до приписів частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Стосовно доводів скаржника щодо відсутності у штаті Мін`юсту посади, що відповідає посаді, з якої позивач був звільнений, колегія суддів зауважує, що на цей час в структурі Міністерства юстиції України діє Департамент з питань виконання кримінальних покарань, який є міжрегіональним територіальним органом Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань. 
Як мовилося вище, згідно пункту 6 Порядку № 45, відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.
При цьому, поняття «відповідна посада» є єдиним для всіх складових грошового забезпечення. Положеннями чинного законодавства не передбачено можливості окремого визначення відповідної посади для визначення розміру посадового окладу, та іншої відповідної посади для встановлення розміру та підстав для виплати додаткових видів грошового забезпечення.
Водночас, Наказом Мін`юсту від 05.02.2020 № 423/5 затверджена Схема посад рядового і начальницького складу міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та граничних спеціальних звань за цими посадами. З наведеної схеми вбачається, що у структурі Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції передбачені посади начальницького складу, зокрема посада начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань із граничним спеціальним званням генерал-лейтенант внутрішньої служби, що спростовує доводи скаржника у цій частині.

Переходячи до оцінки доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для підготовки та подання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якою усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідній категорії осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Порядок проведення перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі і вище – Порядок №45).
Пункт 1 Порядку №45, встановлює, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджені тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. 
Водночас Постанова №704 не встановлює розміру посадових окладів окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу, які займають керівні посади. Посадові оклади такої категорії посад регулює Постанова №718.

Колегія суддів вважає слушним зауважити, що питання застосування положень Постанови №704 та Постанови №718 у розрізі визнання права позивача на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 також було досліджено Верховним Судом, у межах справи №640/29214/20 і касаційний суд дійшов таких висновків.
Зокрема, на переконання суду касаційної інстанції, співставлення тексту Постанов №718 і №704 дає підстави для висновку, що Постанова № 704 визначає загальні умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Тобто є правовим актом загального характеру, що поширюється на всіх військовослужбовців та прирівняних до них осіб.
Натомість Постанова № 718 визначає питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу, зазначених у цій  постанові, переважно керівного складу (керівників, перших заступників та заступників).
У Постанові № 718 врегульований алгоритм визначення посадового окладу, передбачено виплату надбавки за інтенсивність служби; премії відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи; грошової допомоги на оздоровлення під час надання щорічної відпустки.
Ця надбавка, премія та допомога застосовуються лише до осіб, на яких поширюється Постанова № 718.
Пункт 3 Постанови № 718 передбачає, що грошове забезпечення осіб начальницького складу, зазначених у пункті 1 цієї постанови, складається з посадового окладу, інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим (спеціальним) званням і надбавки за вислугу років, установлених у розмірі та порядку, що визначаються законодавством для військовослужбовців.
Постанова № 718 не визначає розмірів окладу за військовим (спеціальним) званням і надбавки за вислугу років, які згадані у пункті 3, і у цій частині відсилає до законодавства для військовослужбовців. 
Таким «законодавством» є Постанова № 704, яка передбачає, зокрема, схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.
Таким чином, як виснував Верховний Суд, ОСОБА_1 отримав право на перерахунок пенсії та розмір посадового окладу для перерахунку визначається Постановою № 718 (у редакції Постанови № 121), а Постанова №704 застосовується до нього субсидіарно в частині визначення розміру окладу за військовим (спеціальним) званням і надбавки за вислугу років, а також інших складових грошового забезпечення, які відповідно до пункту 5 Порядку № 45 враховуються під час перерахунку пенсії.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, на підставі Постанови №70,4 суперечать викладеним вище правовим нормам, та висновкам Верховного Суду, а тому є безпідставними.

Стосовно доводів скаржника, про те, що зобов`язання судом  відповідача підготувати та подати довідку становить втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає таке.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № К(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Зважаючи на те, що судом першої та апеляційної інстанцій встановлена протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не включення складових грошового забезпечення до довідки для перерахунку пенсії, то, відповідно, зобов`язання відповідача включити такі складові не становить втручання у його дискреційні повноваження.
У даному випадку, зобов`язання відповідача видати довідку є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та є належним способом захисту порушеного права, а тому наведені доводи суд також вважає безпідставними.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції. 

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.
Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі за позовом адвоката Подчахи Олексія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, 3-тя особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                                       І. О. Турецька

суддя                                                                                           Ю. М. Градовський

суддя                                                                                           Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.12.2024.