ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/2807/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.05.2024 в адміністративній справі №280/2807/24  (суддя Калашник Ю.В.) за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та    Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,- 
в с т а н о в и В:
          
У  березні  2024 року через підсистему “Електронний суд” до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області , в якій позивач просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії №083950017995 від 27.09.2023;
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неврахування до загального трудового стажу позивача періоду його праці з 01.01.1992 по 01.01.1995;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та    Головнео управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  перерахувати пенсію позивачу з врахуванням наданих довідок про заробітну плату за період з 23.07.1980 по 19.10.1982 з                                                AT “МУРМАНЕНЕРГОЗБУТ” та за період з 14.01.1985 по 04.09.1989 з ВАТ “Птахофабрика “Сніжна” та врахувати до загального трудового стажу період його праці з 01.01.1992 по 01.01.1995.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.05.2024 адміністративний позов задоволено .
Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Україна і Російська Федерація розірвали дипломатичні відносини та Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що унеможливлює поштове листування з Російською Федерацією, а саме - направлення запиту пенсійної справи та отримання відповіді.
З огляду на те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, відправлення кореспонденції до країни-агресора росії з 24.02.2022 не здійснюється та на даний час не вбачається за можливе надіслати відповідний запит до Пенсійного фонду російської федерації про підтвердження в установленому порядку первинними документами вказаної довідки про заробітну плату та проведення обчислення розміру пенсіїї з їх урахуванням. 
Таким чином, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №083950017995 від 17.06.2023 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При призначенні пенсії до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 01.01.1995, що підтверджується розрахунком стажу позивача (Форма РС-право).
21.09.2023 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо зміни страхового стажу, набутого до 01.01.2004 та проведення перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною періоду 60 місяців до 01.07.2000 згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, одночасно надавши довідки про заробітну плату за період з 23.07.1980 по 19.10.1982 з АТ “МУРМАНЕНЕРГОЗБУТ” та за період з 14.01.1985 по 04.09.1989 з ВАТ “Птахофабрика “Сніжна” .
Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області №083950017995 від 27.09.2023 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. 
У рішенні зазначено, що за матеріалами пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058 із 17.06.2023. Для перерахунку пенсії були надані довідки про заробітну плату від 21.06.2023 № 12 за періоди роботи в російській федерації на AT “Мурманенергозбут” з 23.07.1980 по 19.10.1982 та від 03.07.2023 № М-4726 на ВАТ “Птахофабрика “Сніжна” та її попередник” з 14.01.1985 по 04.09.1989, видану державним архівом Мурманської області, які не підтверджені первинними документами. У ході перерахунку встановлено відсутність підтвердження довідок первинними документами: запит до Пенсійного фонду рф для перевірки довідок про заробітну плату направити неможливо через припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення. Отже, ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії щодо зміни періоду 60 місяців до 01.07.2000 згідно із заявою від 21.09.2023. Одночасно повідомлено, що стаж роботи згідно наданих довідок від 23.06.2023 № 10/24 за періоди роботи на AT “Мурманенергозбут” з 23.07.1980 по 19.10.1982, від 03.07.2023 № М-4725 на В AT “Птахофабрика “Сніжна” та її попередник” з 14.01.1985 по 04.09.1989, на ВАТ “Мурманське монтажне управління “Сантехмонтаж” з 05.09.1989 по 19.10.1990 було зараховано при первинному призначенні згідно трудової книжки.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та Законами України.
Статтею 46 Конституції України  гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV  (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з частиною першою  статті 4 Закону №1058-IV  законодавство про пенсійне забезпечення базується на  Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього  Закону,  законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до частини першої  статті 8 Закону №1058-IV  право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом  та досягли встановленого цим  Законом  пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у  статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою  статті 24 Закону №1058-IV  встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга  статті 24 Закону №1058-IV).
При цьому, згідно з частиною четвертою  статті 24 Закону №1058-IV  періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої  статті 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, до обрахування трудового стажу позивача набутого в російській федерації повинна застосовуватись Угода між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, якою визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірний період. Дія цієї Угоди припинена згідно з  постановою Кабінету Міністрів України № 639 від 24.06.2023 року.
          Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.
Згідно з  постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав  учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення»  Україна вийшла із такої згоди. Постанова набрала чинності 02.12.2022 року.
Водночас, відповідно до п.2 ст.13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992 року, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.
Відтак, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірний період, вказана вище Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до вказаних спірних правовідносин.
За приписами  статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону,  постановою Кабінету Міністрів України  № 637 від 12.08.1993 року  затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній (далі Порядок).
У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Колегія суддів встановила, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у спірний період. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи, які відповідають вимогам законодавства.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. ст.6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.05.2024 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай