УХВАЛА

05 грудня 2024 року 
м. Київ

справа №380/27677/23
касаційне провадження № К/990/44433/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Управління) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі №380/27677/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська кондитерська фабрика «Світоч» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська кондитерська фабрика «Світоч» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Управління, в якому просило: визнати протиправною та скасувати вимогу від 23.08.2023 № Ю 663/33000702 про сплату боргу (недоїмки); визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.08.2023 №664/33000702 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 частині задоволення позову про: визнання протиправною та скасування вимоги Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.08.2023 №663/33000702 про сплату боргу (недоїмки) в частині сплати заборгованості (недоїмки) в сумі 211635 (двісті одинадцять тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень; визнання протиправним та скасування рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.08.2023  №664/33000702 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині застосування штрафної санкції в сумі 466954,24 (чотириста шістдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривень (двадцять чотири) копійки, та розподілу судових витрат, скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження скаржником вказано пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Предметом спору у цій справі є визнання протиправними та скасування рішення та вимоги.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за результатами документальної позапланової перевірки, оформленої актом від 24.07.2023 №494/33-00-07-01/00382154, відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2023 №664/33000702, якою Товариству донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з квітня 2014 року по березень 2023 року у розмірі 2121314,36 грн, та рішення від 23.08.2023 №664/33000702 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1498936,99грн, за донарахування своєчасно ненарахованого єдиного внеску. 

Позивач, з посиланням на статтю 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наголошував на відсутності у Товариства обов`язку нараховувати ЄСВ на суми виплат за договорами страхування та безпідставність застосування відповідачем Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5, оскільки сплачені працівникам за договорами страхування суми не є базою нарахування ЄСВ.

Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.07.2023 у справі №826/3455/16 щодо не включення страхових сум до бази нарахування ЄСВ.

Так, у постанові Верховного Суду від 27.07.2023 у справі №826/3455/16 Суд виклав правову позицію, що фактично за договором страхування надається страхова послуга, яка за своєю суттю є фінансовою послугою у вигляді продажу юридично оформлених зобов`язань з надання страхового захисту, яку пропонують на ринку страховики потенційним страхувальникам. Тобто за страхові платежі страхувальник набуває для застрахованої особи страховий захист, який є послугою і полягає у гарантії отримати часткове або повне відшкодування збитків при настанні страхової події. Суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно не включено страхові суми сплачені ПАТ «СК «Уніка Життя» до бази оподаткування єдиним соціальним внеском, оскільки сплата страхових платежів не залежить від виконання трудових функцій та досягнення трудових успіхів, є соціальною гарантією, не входить до структури заробітної плати та не є додатковим благом таких працівників.

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій в частині застосування норм статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у справі, у якій подано касаційну скаргу відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у подібних правовідносинах.

Водночас, необґрунтованими є посилання скаржника на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.08.2024 у справі №580/4079/23, оскільки обставини у вказаній справі та у справі в якій подано касаційну скаргу не є подібними.

Отже, Верховний Суд вважає, що доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Висновки судів першої і апеляційної інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, постанови про відступлення від яких немає, і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від таких у цій справі, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024.

Копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова