Справа № 740/5907/24 	Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О. 	
Провадження № 33/4823/1045/24 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у  м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката        Глазун Т. А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від  25 листопада 2024 року,

                                  В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 29 вересня 2024 року в 00 год. 30 хв. по вул. Шевченка, буд. 128, у м. Ніжині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; нетвереза мова; нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 247 КУпАП. 

Мотивує тим, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а тому всі вимоги до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за відсутності факту керування ним транспортним засобом, є не законними та необґрунтованими. 

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що нібито ОСОБА_1 керував автомобілем в 00 год. 30 хв., але як убачається з відеозапису, наданого працівниками поліції, в 00 год. 20 хв. 29.09.2024 відбувається розмова з поліцейськими, за кермом транспортного засобу ОСОБА_1 не перебував, автомобіль не рухається, стояв припаркований.

На  апеляційний  розгляд ОСОБА_1 та його захисник адвокат Глазун Т. О. не прибули. Повідомлялися завчасно телефонограмою. Заяв про перенесення розгляду не подавали. Їх явка на виклик в апеляційний суд є необов`язковою.

Переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 832046 від 29.09.2024 убачається, що 29 вересня 2024 року в 00 год. 30 хв. по вул. Шевченка, буд. 128, у м. Ніжині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; нетвереза мова; нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 251 КУпАП та вірно прийнятий судом до уваги під час постановлення судового рішення. Даним, викладеним у протоколі, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, де по суті порушення ОСОБА_1 написав: «Я, ОСОБА_1 випив бутилку пива, після чого керував авто, Драгер дуть не треба, у лікарню на освідування їхати не буду»,  місцевий суд надав юридичну оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, які поклав в основу свого рішення про визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Саме положеннями вказаної статті визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, наряду з покажчиками  технічних приладів, є тим доказом, який дає можливість встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність певної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи сторони захисту про відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем відсутні, не відповідають дійсності.
Чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом визнається виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У пункті 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 зазначено, що кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.
Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення додані матеріали відеозаписів, з яких видно,  як в темний час доби, патрульні виявили під час дії комендантської години ОСОБА_1 . В ході розмови поліцейські запропонували йому надати документи на автомобіль, на що останній відповів, що всі документи знаходяться у іншому автомобілі, або забув дома. В подальшому, поліцейські повідомили ОСОБА_1 що він порушує комендантську годину та спитали: «… де були?...», на що ОСОБА_1 відповів: «…був у знайомих, збираюсь їхати до дому, … пив пиво, чого скривати…». В ході спілкування з водієм, у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували останньому пройти огляд на місці або у лікарні. На що ОСОБА_1 відмовився та чесно зізнався, що випив пляшку  пива, а може і більше.
На неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовлявся. Поліцейськими було повідомлено, що за таких обставин ними буде складений протокол про адміністративне правопорушення, що і було зроблено.
Поліцейські неодноразово повторюють вимогу пройти медичний огляд на місці зупинки та в медичному закладі. До водія пред`являється вимога проходження огляду, він протягом тривалого часу ухиляється від відповіді, потім відмовляється, при цьому його подальші дії мають явно зухвалий характер по відношенню до поліцейських.
Запаху алкоголю відеокамера не передає, проте по уповільненій розмові та рухах були розумні підстави підозрювати про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Відмова від виконання вимоги поліцейських пройти медичний огляд була очевидною. ОСОБА_1 затягував час, прямо не відповідав на запитання та намагався домовитись з поліцейськими про покращення свого становища, проте свого обов`язку як водій не виконав.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
Протокол про адміністративне правопорушення із доданим до нього у встановленому порядку відеозаписом, у сукупності поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Незгода з діями поліцейських не звільняла водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я. Пункт 2.5 Правил дорожнього руху носить імперативний характер, з боку працівників поліції не було допущено жодних порушень.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, адвокат наголошуючи на тому, що поліцейськими та судом були порушені права ОСОБА_1 , не звернула уваги на те, що докази таких порушень відсутні, у той час як сам ОСОБА_1 , окрім прав, наділений ще і обов`язками, які повинен неухильно виконувати, тим більше, керуючи джерелом підвищеної небезпеки – автомобілем.
Якщо ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та ухвалив обґрунтоване рішення про накладення стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Глазун Т. О. залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й  оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець