ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/13153/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (суддя О.В. Єфанова)
у справі №160/13153/24
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.07.2023 по 31.12.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та за спірні періоди здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Відтак, позивач вважає, що має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн, передбаченої постановою №168. Бездіяльність відповідача щодо невиплати вказаної винагороди позивач вважає протиправною.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що для виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень повинна бути підстава наказ командира військової частини, де зазначено коли (період) та відповідно до яких бойових наказів (розпоряджень) військовослужбовець виконував завдання та має право на отримання додаткової винагороди.
Позивачем не доведено, що такі накази командира були в той період, що зазначений у позовних вимогах. 
Суд першої інстанції з`ясував, що відповідачем надано довідку про грошове забезпечення позивача від 31.05.2014 №11167, з якої вбачається, що у червні та липні 2023 року позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 30000 грн., у серпні, вересні та жовтні 2023 року виплачено по 6000 грн додаткової винагороди щомісяця, але фактично ця додаткова винагорода виплачена в жовтні 2023 року. У листопаді 2023 року також виплачено 6000 грн додаткової винагороди згідно наказу від 21.12.2023 №2368 та в грудні 2023 року виплачено 26800 грн згідно наказу від 22.01.2024 №146. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Скаржник вказує, що у спірний період липень-жовтень 2023 року його було залучено до виконання бойових завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира в Урядовому кварталі міста Києва. Зазначає, що у нього відсутні відомості про конкретні дати участі у бойових діях. Вважає, що згідно положень постанови №168 та Порядку №260 йому передбачена виплата додаткової винагороди.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно наказу №255 від 28.11.2020 позивач перебуває на строковій військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_1 - військова частина НОМЕР_1 на посаді стрільця, помічника гранатометника 1 спеціального відділення 1 спеціального взводу 1 спеціальної роти НОМЕР_2 спеціального батальйону, ВОС 100915А 630, шпк «солдат».
Як зазначає позивач у позові, у період з 01.07.2023 по 31.12.2023 він здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Однак, за цей період виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 30000 грн з розрахунку на місяць.
Вважаючи протиправною бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.07.2023 по 31.12.2023, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції  виходить із такого.
Відповідно до абз.1, 2 п.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення  визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до п.1-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України в редакції на час виникнення спірних правовідносин (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №836 від 09.08.2023, яка у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року) на період воєнного стану:
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.
Згідно п.1-2 постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану визначено розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.
Згідно п.2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з постановою №168 виплачується у розмірі 30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Відповідно до абз. 27 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, який застосовується з 01 червня 2023 року згідно Наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023, додаткова винагорода згідно з постановою №168 виплачується у розмірі 6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби).
Згідно п. 9 розділу XXXIV Порядку №260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Згідно п.8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
З наявного в матеріалах справи витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2023 №2368  вбачається, що у командиром військової частини наказано виплатити особовому складу військової частини, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 05 листопада 2023 по 30 листопада 2023 року, відповідно до додатку 46 цього наказу. 
У пункті 12 додатку 46 до згаданого наказу від 21.12.2023 №2368 містяться відомості про позивача.
Крім того, з наявного в матеріалах справи витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2024 №146 вбачається, що командиром військової частини наказано виплатити особовому складу військової частини, за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду в розмірі 30000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01 грудня 2023 по 15 грудня 2023 року, відповідно до додатку 337 цього наказу. 
У пункті 3 додатку 337 до наказу від 22.01.2024 №146 містяться відомості про позивача.
Судом апеляційної інстанції зі змісту довідки військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2024 за №11167 та виписки по картці/рахунку позивача у АТКБ «ПРИВАТБАНК» встановлено, що позивачу у грудні 2023 року здійснена виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за листопад 2023 року, у січні 2024 року відповідачем позивачу здійснена виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 грн за грудень 2023 року, відповідно до п. 46 наказу №2368 і п.337 наказу №146 відповідача (пропорційно часу виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань) та вимог п.8 розділу І Порядку №260 (в поточному місяці за минулий).
Разом з тим, у спірному періоді, який не охоплено п. 46 наказу №2368 та п.337 наказу №146, за відомостями з довідки військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2024 №11167 та виписки по картці/рахунку позивача у АТКБ «ПРИВАТБАНК», позивачу виплачена додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень як військовослужбовцю строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби) на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 , які містяться в матеріалах справи.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що для наявності права на отримання передбаченої постановою №168 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн, недостатньо посилання на факт участі військовослужбовця у бойових (спеціальних) завданнях, необхідним є визначення  конкретних обставин такої участі, включаючи опис, умови виконуваних завдань.
В той же час наявні у справі докази не підтверджують виконання позивачем у спірний період, не охоплений п. 46 наказу №2368 та п.337 наказу №146 військової частини НОМЕР_1 , бойових (спеціальних) завдань, які б давали підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, в розмірі 30000 грн.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про не допущення відповідачем протиправної бездіяльності у спірних відносинах, підстави для задоволення позову відсутні, як то правильно встановлено судом першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі №160/13153/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко