ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1316/23  Номер провадження 22-ц/814/3007/24	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І., 
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 року у складі судді Яковенко Н. Л.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні бабою своїх прав щодо виховання і спілкування з онуком, третя особа: виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування,
в с т а н о в и в:
У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні нею своїх прав щодо виховання і спілкування з онуком та просила суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй, ОСОБА_1 , перешкоди у спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також встановити час для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком:
- кожної другої та четвертої п`ятниці місяця - з 12:00 год п`ятниці до20:00 год суботи за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна;
- кожної першої та третьої п`ятниці та суботи місяця - з 15:00 год до 17:00 год відеозв`язок з малолітнім онуком ОСОБА_3 ;
- кожного року в день народження ОСОБА_3 протягом трьох годин у загальнодоступних громадських місцях без присутності опікуна;
- кожного року на День Святого Миколая протягом п`яти годин у загальнодоступних громадських місцях без присутності опікуна;
- кожного року на Різдво Христове з 10:00 год 24 грудня до 17:00 год 1 січня за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна;
- кожного року на день Захисника України 14 жовтня протягом п`яти годин у загальнодоступних громадських місцях без присутності опікуна;
- кожного року літа з 15 липня по 25 серпня за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна.
Позов мотивовано тим, що її син ОСОБА_4 , який був офіцером в/ч НОМЕР_1 НГУ ОЗСП «Азов» м. Маріуполь, та невістка - ОСОБА_5 , солдат в/ч НОМЕР_1 НГУ ОЗСП «Азов» м. Маріуполь, загинули при виконанні бойового завдання. 
У шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який є її онуком.
Вказувала, що 15.06.2022 виконавчим комітетом Богородчанської селищної ради прийнято рішення № 566-28/2022, згідно з яким малолітнього ОСОБА_6 (дитину-сироту) влаштовано під опіку ОСОБА_2 , який є його дідом.
23 лютого 2022 року малолітній ОСОБА_3 разом з своїми батьками проживав у с. Урзуф Маріупольського району Донецької області, де з ним проживала і вона, його бабуся. З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України на прохання батька ОСОБА_6 був вивезений дідусем ОСОБА_2 до м. Полтави, а в подальшому через ракетний обстріл м. Полтави до с. Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області.
З того часу відповідач систематично чинить їй перешкоди у спілкуванні з онуком, а тому вона звернулася до служби у справах дітей Київського району м. Полтави з проханням визначити її участь у спілкуванні з онуком, проте у задоволенні її заяви було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду.
Вказувала, що малолітній ОСОБА_6 її любить, виявляє бажання з нею спілкуватися та проводити з нею час, оскільки за час спільного проживання у них склався тісний зв`язок. 
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 року, описку в якому виправлено ухвалою цього суду від 05 червня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено бабі ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- зустрічі в кожну першу та третю суботу кожного місяця з 16 год 00 хв до 19 год 00 хв без присутності опікуна;
- зустрічі в кожну другу та четверту неділю кожного місяця з 16 год 00 хв до 19 год 00 хв в присутності опікуна в загальнодоступних громадських місцях;
- кожного року 12 жовтня в день народження ОСОБА_3 під час святкування разом всією сім`єю, а також друзями ОСОБА_6 в загальнодоступних громадських місцях;
- кожного року в День Святого Миколая та на Різдво Христове під час святкування разом всією сім`єю в загальнодоступних громадських місцях;
- необмежене спілкування засобами телефонного та відеозв`язку кожного дня.
Визначено місце передачі дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дні спілкування баби без опікуна її фактичне місце проживання.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано необхідністю встановлення відповідних способів з урахуванням права баби на участь у вихованні онука, дотримуючись найкращих інтересів дитини. 
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час розгляду справи судом не було враховано того, що онук сторін - ОСОБА_6 опинився в складних життєвих обставинах, пов`язаних з втратою обох батьків, що має і буде мати значний психоемоційний вплив на нього, а тому дитина потребує турботи та збереження тісного зв`язку не лише з дідом, а й з бабою.
Вказує, що до повномаштабного вторгнення ОСОБА_6 проживав з нею, а тому вони до сих пір мають тісний сімейний зв`язок ще до того, як онук втратив обох батьків.
Призначення відповідача опікуном над онуком ставить сторони у нерівне положення, оскільки дід має можливість бути постійно поряд з ОСОБА_6 та брати повноцінну участь у його житті, а також впливати на спілкування баби з онуком для розриву їх сімейного зв`язку. 
Зазначає, що судом не прийнято до уваги те, що відповідач систематично чинить перешкоди у її спілкуванні з онуком, їх систематичність та вплив не досліджено належним чином.
Вважає, що оскаржуване рішення спрямоване не на забезпечення збереження сімейних зв`язків дитини, яка втратила батьків, а на повне руйнування зв`язків із рідною бабою, оскільки не дозволяє бабі повноцінно брати хоча б часткову участь у житті та вихованні свого онука та є складним для виконання у зв`язку з її проживанням у м. Києві та інвалідністю. 
Вказує також на те, що суд не врахував висновок органу опіки та піклування, яким визначено необхідність значно тривалішого часу для спільного перебування баби та онука.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Панченко О. О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законе та обґрунтоване.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
По справі встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділу РАЦС ГТУЮ у Донецькій області 17.10.2018 (а. с. 6, т. 1).
Батьки дитини були військовослужбовцями Збройних Сил України та загинули під час виконання бойових завдань у м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть 15.04.2022 ОСОБА_4 (серії НОМЕР_3 ) та смерть 08.05.2022 ОСОБА_5 (серії НОМЕР_4 ), виданими Бородчанським відділом ДРАЦС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 17.05.2022 (а. с. 6 зворот, 7, т. 1).
Сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є бабою та дідом малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку батька дитини ОСОБА_4 .
Згідно довідки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 21.04.2023 за № 05-46/3779, внутрішньопереміщена особа ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , має статус члена сім`ї загиблого Захисника України та має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України (а. с. 74, т. 1).
Рішенням виконавчого комітету Бородчанської селищної ради від 27.05.2022 № 542-25/2022 малолітньому ОСОБА_3 надано статус дитини-сироти, а рішенням виконавчого комітету Бородчанської селищної ради від 15.06.2022 № 566-28/2022 влаштовано малолітнього ОСОБА_3 під опіку ОСОБА_2 (а. с. 5, т. 1).
Позивач ОСОБА_1 оспорила в судовому порядку рішення селищної ради про влаштування онука - ОСОБА_3 під опіку діда ОСОБА_2 . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2023 року у справі № 338/505/22, зміненим у мотивувальній частині постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, що залишено без змін постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району та ОСОБА_2 про визнання протиправними і скасування рішення, встановлення опіки та призначення опікуна, відібрання дитини відмовлено в повному обсязі.
Листом від 14.12.2022 за № 04-16/972 Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради повідомила ОСОБА_1 на її заяву від 10.12.2022 щодо встановлення порядку побачень з онуком ОСОБА_3 про те, що вона має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та вказала, що служба не може визначати участь баби у вихованні онука (а. с. 10, т. 1). 
Згідно довідки від 04.06.2020 № 3002-5000274875/40815 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та має фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 (а. с. 83, т. 1).
Висновком виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради як органу опіки та піклування щодо участі баби ОСОБА_1 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням від 12.09.2023 № 240, визнано за доцільне встановити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- друга та четверта п`ятниця місяця з 12:00 год п`ятниці до 20:00 суботи за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна;
- необмежене спілкування засобами відео зв`язку, але враховуючи розпорядок дня дитини (рекомендовано з 18:00 год до 19:00 год);
- кожного року на день ОСОБА_7 святкують разом всією сім`єю, в т. ч. ОСОБА_1 , а також друзями Данила в загальнодоступних громадських місцях;
- кожного року на день Святого Миколая протягом 3 годин святкують разом всією сім`єю, в т. ч. ОСОБА_1 , в загальнодоступних громадських місцях;
- кожного року на Різдво з 24 грудня 10:00 год по 26 грудня 17:00 год за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна;
- кожного року на день Захисника України протягом 5 годин в загальнодоступних громадських місцях, без присутності опікуна;
- кожного року влітку з 25 липня по 03 серпня за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна.
Із покладенням на ОСОБА_1 обов`язку забирати та привозити дитину до її постійного місця проживання та нести повну відповідальність за життя та здоров`я малолітнього (а. с. 144, 145, т. 2).
Згідно висновку експерта № 6 від 23.11.2023, складеного за результатами проведення судово-психологічної експертизи в рамках розгляду цивільної справи № 553/1316/23, призначеної ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2023 року, сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості дідуся ОСОБА_2 , особливості його виховної поведінки мають стійкий позитивний вплив на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини, малолітнього ОСОБА_3 . Ознак негативного впливу дідуся на психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини не відмічається. Дитина. Малолітній ОСОБА_3 має стійкий психоемоційний зв`язок з дідусем ОСОБА_2 . Відповісти на поставлені в ухвалі питання що стосуються ОСОБА_1 та її участі у вихованні дитини не представилося за можливе, оскільки ОСОБА_1 на психодіагностичне дослідження не з`явилася (а. с. 3-22, т. 3).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що сторони не можуть досягти згоди щодо порядку та способів участі баби у виховані онука, а тому необхідно встановити бабі ОСОБА_1 способи участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом періодичних побачень у присутності опікуна в загальнодоступних громадських місцях. Можливість тривалого спілкування позивача з онуком, у тому числі в літній період, та за відсутності опікуна суд визнав недоцільним, оскільки наявність чи відсутність психоемоційного зв`язку дитини з бабою ОСОБА_1 не встановлено з причин ухилення позивача від судової експертизи.
Колегія суддів апеляційного суду з рішенням суду першої інстанції повною мірою погодитись не може, зважаючи на таке.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини друга, восьма, дев`ята статті 7 СК України).
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 
Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Частиною першою статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
У рішеннях Європейського суду з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, зазначається, що положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108).
Держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).
Крім того, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» («Mamchur v. Ukraine», заява № 10383/09, пункт 100).
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , правильно виходив з наявності у позивача права на виховання онука, проте встановлюючи час та тривалість періодичних побачень, коли баба може особисто спілкуватися з онуком, суд не дотримався розумного балансу інтересів між сторонами та дитиною з огляду на потребу дитини у спілкуванні як з дідом так і з бабою, які залишаються для нього найближчими родичами після загибелі його батьків.
Як встановлено по справі, позивач має позитивні характеристики, належні умови для проживання дитини, постійний дохід. З моменту народження ОСОБА_8 у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 12 жовтня 2018 року, між дитиною та бабою - ОСОБА_1 склалися стійкі сімейні відносини, дитина виявляє прихильність до баби, прагне більше з нею спілкуватися і бачитися. 
Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом, може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України», ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). 
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не зможе забезпечити захист і піклування онукові тією мірою, щоб інтереси дитини не були порушені, або негативно впливатиме на дитину. 
Наявність конфлікту та неприязні відносини між сторонами не є підставою для обмеження прав позивача та дитини на особисте спілкування, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 
Разом з тим присутність відповідача як опікуна дитини під час зустрічей баби з онуком за наявності встановлених неприязних стосунків між позивачем та відповідачем не сприятиме зміцненню сімейних відносин та з огляду на вік дитини не є доцільною, а встановлені судом умови для здійснення позивачем своїх прав на спілкування з онуком лише у присутності опікуна не є обґрунтованим, оскільки обмежують права баби та онука на безперешкодне особисте спілкування.
З урахуванням наведеного колегія судів апеляційного суду дійшла висновку про внесення змін у рішення суду першої інстанції в частині визначення способів участі позивача ОСОБА_1 у вихованні онука ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, яким запропоновано не лише періодичні побачення баби з онуком, але і їх спільний відпочинок у літній період, що не було взято до уваги судом. 
Частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відхиляючи можливість тривалого спілкування позивача, у тому числі і в літній період, з онуком за відсутності опікуна, суд першої інстанції належної оцінки обґрунтованості висновку органу опіки та піклування з цього питання не надав, обмежившись лише висновками про ухилення ОСОБА_1 від проведення судово-психологічної експертизи та неможливістю у зв`язку з цим встановити наявність чи відсутність психоемоційного зв`язку дитини з бабою, що не відповідає обставинам справи та нормам процесуального права щодо засобів доказування. 
В іншій частині підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегією суддів не вбачається.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 року - змінити, встановивши наступний порядок спілкування баби ОСОБА_1 та її участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- друга та четверта субота та неділя місяця з 12:00 год суботи до 17:00 год неділі за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна;
- необмежене спілкування засобами відео зв`язку, але враховуючи розпорядок дня дитини;
- кожного року на день народження Данила разом всією сім`єю, в тому числі ОСОБА_1 , в загальнодоступних громадських місцях;
- кожного року на день Святого Миколая та Різдва Христового під час святкування разом всією сім`єю, в тому числі ОСОБА_1 , в загальнодоступних громадських місцях;
- кожного року на день Захисника України з 12:00 год до 17:00 год в загальнодоступних громадських місцях з урахуванням розпорядку дня дитини, без присутності опікуна;
- кожного року влітку з 25 липня по 03 серпня за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності опікуна.
В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                         С. Б. Бутенко

Судді                                                                         Г. Л. Карпушин

                                                                                О. І. Обідіна