ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України
22 жовтня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/18385/23
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/991/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді Шитченко Н.В., 
суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

                                      У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь 3% річних та інфляційних витрат у сумі 179 520,78 грн, витрати на правову допомогу у сумі 20 000 грн, понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3 441 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2016 року у справі № 750/6417/15-ц стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 11 від 25 липня 2007 року у розмірі 917 651,13 грн. 28 листопада 2019 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відступило право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі за вимогами до ОСОБА_1 . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2020 року замінено стягувача у справі № 750/6417/15-ц на ТОВ «Вердикт Капітал». Оскільки рішення про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не виконано, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що фактично судове рішення про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 917 651,13 грн не виконано, отже позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Вважає, що наявність ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2021 року про відмову ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його пред`явлення не має правового значення, оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання 3% річних та інфляційних витрат.
Наголошує на тому, що рішення суду у справі № 750/6417/15-ц не виконано, виконавчий документ не визнавався таким, що не підлягає виконанню, тому наявні правові підстави для захисту прав кредитора. Крім того, пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не впливає на наявність чи відсутність підстав для нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
На думку скаржника, єдиним способом захисту права кредитора є звернення з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. 
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 у встановлений судом строк не надходив.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі. Ухвалою від 12 липня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами без повідомлення учасників справи.
19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX (далі Закон № 3831-IX).
Відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Закону України № 3831-IX) передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційну скаргу у цій справі подано та розгляд справи розпочато до набрання чинності Закону № 3831-IX, тому продовжено її розгляд в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами без повідомлення учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для пред`явлення його до виконання, тобто вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому порядку (примусовому порядку), між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не може бути застосовано положення ст. 625 ЦК України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з прийнятим висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що 25 липня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», яке змінило своє найменування на ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 60 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних за користування ним з кінцевим строком повернення до 25 липня 2017 року (а.с. 61-64).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2016 року у справі № 750/6417/15-ц позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 11 від 25 липня 2007 року в розмірі 917 651,13 грн (а.с. 6). 
На виконання наведеного рішення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» видано виконавчий лист.
28 листопада 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 212009 про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11 від 25 липня 2007 року.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) у цивільній справі № 750/6417/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 7-8).
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2020 року, яка набрала законної сили, відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у справі № 750/6417/15-ц.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2021 року, яка набрала законної сили, відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у справі № 750/6417/15-ц.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2021 року, яка набрала законної сили, відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у справі № 750/6417/15-ц (а.с. 40-44). 
У мотивах цього судового рішення встановлено, що відповідно до листа Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 19.21-16/38912 від 24 травня 2021 року, наданого на запит адвоката Орєхова А.В., на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 52361940 з виконання виконавчого листа № 750/6417/15-ц, виданого 14 квітня 2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу у розмірі 917651,13 грн, яке було відкрито 27 вересня 2016 року.
26 квітня 2017 року зазначене вище виконавче провадження було завершено на підставі п. 2, 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ направлено на адресу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»: вул. Дегтярівська, 27-Т, м. Київ. Стягнення по указаному виконавчому документу не проводилось, інформація про сплату боргу до відділу не надходила, повторно на виконання до відділу зазначений вище виконавчий лист не надходив. Надати більш детальну інформацію про вручення поштової кореспонденції та докази направлення та отримання копії постанови з доданим виконавчим документом неможливо надати, у зв`язку із закінченням терміну зберігання документів щодо відправлення рекомендованої кореспонденції (термін зберігання 1 рік згідно ст. 128 Типового положення), журналів реєстрації вихідної кореспонденції за 2016 рік (термін зберігання 3 роки) та передачі завершених виконавчих проваджень до архіву.
Аналогічного змісту лист надано 16 березня 2021 року Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на запит суду при розгляді попередньої заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа у справі № 750/6417/15-ц, за результатами розгляду якої судом прийнято ухвалу 17 березня 2021 року про відмову у задоволенні заяви.
Звернувшись з цим позовом у грудні 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути із ОСОБА_1 3% річних та інфляційні витрати у сумі 179 520,78 грн, як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тлумачення статті 625 ЦК України свідчить, що:
1) натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном;
2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;
3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).
У постановах від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20, від 18 березня 2020 року у справі № 442/398/15-ц Верховний Суд зауважив, що натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (оскільки боржник заявив про застосування позовної давності та вона застосована судом), але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц).
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2016 року у справі № 750/6417/15-ц із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №11 від 25 липня 2007 року в розмірі 917 651,13 грн.
На виконання цього рішення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» видано виконавчий лист, за яким 27 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52361940.
26 квітня 2017 року виконавче провадження № 52361940 завершено на підставі п. 2, 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ направлено на адресу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».
28 листопада 2019 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11 від 25 липня 2007 року.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал» у цивільній справі № 750/6417/15-ц.
Ухвалами Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2020 року, від 17 березня 2021 року, від 07 жовтня 2021 року відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні заяв про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа у справі № 750/6417/15-ц.
Постановляючи ці ухвали, суд виходив з того, що заявником не надано належних доказів на підтвердження втрати виконавчого листа та поважних причин для поновлення строку на його виконання.
У грудні 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося з позовом про стягнення із ОСОБА_1 3% річних та інфляційні витрати у сумі 179 520,78 грн на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, пославшись на те, щорішення суду про стягнення заборгованості не виконано.
На час звернення до суду з цим позовом рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2016 року у справі № 750/6417/15-ц на виконанні не знаходиться.
Водночас можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, про стягнення якої ухвалено рішення суду, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено в установленому законом порядку.
Ігнорування кредитором обставин закінчення строку пред`явлення рішення суду до виконання щодо стягнення заборгованості призвело б до надання стягувачу можливості безпідставно уникнути законодавчої вимоги щодо встановлених законом строків та призвело б до безпідставного перебування боржника у невизначеному стані понад встановлений Законом час, що порушило б принцип правової визначеності як один із основоположних аспектів верховенства права. Схожі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2024 року у справі № № 761/26741/22.
Установивши, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2016 року у справі № 750/6417/15-ц стягнуто заборгованість за кредитним договором, проте ухвалами суду, які набрали законної сили, відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для пред`явлення його до виконання, тобто рішення про стягнення заборгованості не може бути виконано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення у цій справі 3 % річних та інфляційних витрат, адже вимога банку про стягнення заборгованості за кредитним договором у цьому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відмова ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його пред`явлення не має правового значення, через те, що конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Як наведено вище, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2016 року про стягнення заборгованості не може бути виконано в примусовому порядку.
Посилання скаржника на те, що єдиним способом захисту прав кредитора є звернення з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення. Вирішуючи спір, суд перевіряє доводи позивача та залежно від встановленого вирішує питання про наявність або відсутність підстав для правового захисту. 
Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2024 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                        О.І. Онищенко