УХВАЛА
 
29 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 750/11580/21
провадження № 61-15782ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 08 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про визнання недійсним кредитного договору про надання споживчого кредиту та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі - ТОВ «Дебт Форс»), звернулося до суду 
з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 131 011,43 грн.
 
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Дебт Форс», Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (далі - АТ» УКРСИББАНК»), в якому просила суд: 
- визнати недійсним кредитний договір № 94227821000 про надання споживчого кредиту від 19 грудня 2017 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк»; 
- зобов`язати ТОВ «Вердикт Капітал» зробити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за кредитним договором № 94227821000 від 19 грудня 2017 року 
з часу його укладання, зарахувавши сплачені кошти в рахунок погашення основного боргу за вказаним кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року, позовну заяву ТОВ «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Дебт Форс», АТ «УКРСИББАНК» про визнання недійсним кредитного договору про надання споживчого кредиту та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованість за кредитом у сумі 131 011,43 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» 1 000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.
Повернуто з Державного бюджету України ТОВ «Дебт Форс» 2 270,00 грн судового збору.
 
13 листопада 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 30 травня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 08 жовтня 2024 року (надійшла до суду 27 листопада 2024 року), у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні первинного позову та про задоволення зустрічного позову.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У постанові Чернігівського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року зазначено, що повний текст постанови складено 11 жовтня 2024 року, отже  останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 11 листопада 2024 року (понеділок).
Заявник звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою 13 листопада 
2024 року, тобто з пропуском строку подачі касаційної скарги.
У касаційній скарзі заявник вказала, що копію оскаржуваної постанови нею отримано 19 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку, однак, не заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Оскільки заявник не заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник загально процитувала частину другу статті 389 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги 
з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.
У тексті касаційної скарги заявник зазначає, що вона є особою з інвалідністю І групи, однак, заявником не надано жодного доказу на підтвердження даного факту.
Оскільки у Верховному Суді відсутні матеріали цивільної справи, суд позбавлений можливості перевірити даний факт.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення 
в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Враховуючи те, що за зустрічним позовом ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, як споживач, то судовий збір необхідно сплатити лише за первинні позовні вимоги.
ТОВ «Вердикт Капілат» звернулося до суду з позовом у 2021 році.
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270,00 грн.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги 
у розмірі 3 930,34 грн:
1)     Ціна позову - 131 011,43 грн;
2)     Судовий збір за позовну вимогу майнового характеру - 1 965,17 грн (131 011,43-1,5%=1 965,17);
3)     Судовий збір за подачу касаційної скарги - 3 930,34 грн (1 965,17*200%=3 930,34). 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі або надати клопотання про звільнення від сплати судового збору, підтверджене доказами.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 30 травня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 08 жовтня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць