ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 613/915/24                  Головуючий 1 інстанції: Шалімов Д.В.
Провадження №: 33/818/1468/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.122, ст.124 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2024 року  Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1 , при секретареві  ОСОБА_2 , без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 , без участі його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року, - 
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною постановою провадження по справі стосовно      ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неповнолітнього, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєнням адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ст. 124 КУпАП, закрито за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 01 травня 2024 року о 20:20 год. в м. Богодухові на пл. Соборності, 2 керуючи електроскутером «MAXXTE» рухаючись в напрямку вул. Чернієнка м. Богодухів, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив вимоги пункту 8.4 «в» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_3 01 травня 2024 року о 20:20 год. в м. Богодухові на пл.Соборності, 2 керуючи електроскутером « MAXXTE» не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода, неповнолітню ОСОБА_6 , яка йшла по узбіччю проїжджої частини пл. Соборності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди електроскутер отримав механічні пошкодження, а неповнолітня ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження, чим порушив вимоги пункту 1.5, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Враховуючи, що строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився, суд першої інстанції вважає, що за таких обставин провадження по справі слід закрити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись із рішенням суду, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 20.08.2024 року у справі №613/915/24 про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення в частині за правовою кваліфікацією по ст. 124 КУпАП; провадження у справі за правовою кваліфікацією по ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП; в частині закриття судового провадження по ч.1 ст.122 КУпАП постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 20.08.2024 року в справі №613/915/24 залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог правопорушник та його законний представник зазначають наступне.
Верховний Суд неодноразово робив висновки про те, що з правового аналізу положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадках наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП – через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Зокрема, такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019р. №927/623/18.
Судом першої інстанції провадження у справі було закрито за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, але така підстава не є реабілітуючою. Апеляційна скарга містить прохання закрити провадження у справі саме за реабілітуючою підставою – за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 не вважає себе винним у події, що сталася, натомість вина, на його думку, лежить на потерпілій, яка вибігла назустріч руху електроскутера.
Також в апеляційній скарзі міститься прохання про поновлення строку подання апеляційної скарги. Пропущення даного строку мотивують тим, що апелянти не були присутніми при оголошенні постанови суду першої інстанції в даній справі, а текст постанови був доведений поштою лише 30.08.2024р.

Позиції учасників апеляційного провадження.
В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_5 , захисник Цуркан В.І. не з`явилися. Про час і місце судового засідання були належним чином повідомлені. Від захисника надходило клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак у день судового засідання він не зміг приєднатися до системи, тож засобами зв`язку повідомив суд, що не заперечує про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення даної категорії можуть бути розглянуті без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності за умови своєчасного її сповіщення про місце і час розгляду справи і ненадходження від неї клопотань про відкладення розгляду справи. Тому суд апеляційної інстанції розглянув дану справу за відсутності вказаних осіб. 

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.3.б ПДР Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Судовим розглядом суду апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 01 травня 2024 року о 20:20 год. в м. Богодухові на пл. Соборності, 2 керуючи електроскутером «MAXXTE» рухаючись в напрямку вул. Чернієнка м. Богодухів, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив вимоги пункту 8.4 «в» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Внаслідок цього поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №786079 від 23.05.2024 року.
Крім того, ОСОБА_3 01 травня 2024 року о 20:20 год. в м. Богодухові на пл. Соборності, 2 керуючи електроскутером « MAXXTE» не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода, неповнолітню ОСОБА_6 , яка йшла по узбіччю проїжджої частини пл.. Соборності. Внаслідок дорожньо – транспортної пригоди електроскутер отримав механічні пошкодження, а неповнолітня ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження, чим порушив вимоги пункту 1.5, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Внаслідок цього поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №786080 від 23.05.2024 року.
Суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 складені уповноваженими особами, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.
Як вбачається із матеріалів справи, датою вчинення ОСОБА_3 правопорушення було 01.05.2024 року, а постанова суду першої інстанції винесена 20.08.2024 року, тому суд першої інстанції правильно застосував вимогу п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. А згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку із закриттям провадження по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.
Дійсно, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення. Така позиція викладена в практиці Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18).
Суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи апелянта щодо позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019р. № 927/623/18, про те, що застосування ст. 38 КУпАП можливе лише у випадках наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає закриттю саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП – через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а не за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Однак разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, про відсутність вини ОСОБА_3 у події, що сталася.
Вина правопорушника підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №786080 від 23.05.2024 року (а.с.2), рапортом старшого інспектора чергового Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області Рубцова Д.Є від 01.05.2024 року (а.с.6), протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 01.05.2024 року (а.с.9) та іншими.
Зокрема, в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення міститься інформація про те, що 01 травня 2024 року о 20:20 год. в м. Богодухові на пл. Соборності, 2, керуючи електроскутером «MAXXTE», ОСОБА_3 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода, неповнолітню ОСОБА_6 , яка йшла по узбіччю проїжджої частини пл.. Соборності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди електроскутер отримав механічні пошкодження, а неповнолітня ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження, чим порушив вимоги пункту 1.5, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Також в постанові слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кондратенка Д.М. вказано, що подія сталася з вини водія ОСОБА_3 , в діях якого вбачається невідповідність вимогам пунктів 1.5, 12.1, 13.1, 3.21 ПДР України, а саме:
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Також ОСОБА_3 порушив вимогу дорожнього знаку - п. 3.21 ПДР – «в`їзд заборонено».
Як наслідок, пішохід ОСОБА_6 отримала легке тілесне ушкодження.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_3  склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_3 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у 
рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, у відповідь на доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції з`ясував, що в діях ОСОБА_3 була наявна вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а прохання апелянта про скасування постанови суду першої інстанції в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП задоволенню не підлягає у зв`язку з наявністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, – задовольнити, поновивши строк на оскарження.

Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року по справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 та ст. 124 КУпАП, – залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника та його законного представника, – залишити без задоволення. 

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                 О.М. Курило