ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

19 грудня 2024 року 	м.Суми	

Справа №585/282/24 
Номер провадження 22-ц/816/1570/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Цвєлодуб Г.О. у м. Ромни Сумської області,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни порядку їх стягнення, 

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила змінити спосіб присуджених раніше аліментів та стягнути з відповідача, на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2021 року. 
Судовим наказом Роменського міськрайонного суду від 28 листопада 2019 року по справі № 2-н/585/212/19 з ОСОБА_2 стягнуто на її користь на утримання синаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
На даний час їх з відповідачем малолітній син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів у навчанні, розвитку, відвідуванні гуртків. Крім того, син часто хворіє у зв`язку з чим збільшуються потреби на відновлення його здоров`я. Зазначала, що син є дитиною, що постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, постійно потребує медичного лікування та знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря в зв`язку з тим, що постійно хворіє на респіраторно-вірусні захворювання та має хронічний гастродуоденіт. 
Вказувала, що вона знаходиться тяжкому матеріальному та моральному становищі. Постійно переживаючи з приводу сварок з колишнім чоловіком за виплату аліментів на утримання сина, знаходячись в складних психологічних відносинах з відповідачем, почала часто хворіти, знаходиться на «Д» обліку з діагнозом - хронічний гастродуоденіт та хронічний тонзинфарінгіт. У зв`язку з цим, вона витрачає значні грошові кошти на своє лікування, сплачує житлово-комунальні послуги на утримання будинку, в якому проживає та інші непередбачувані витрати. На її утриманні знаходиться батько-пенсіонер, який є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потребує її піклування, матеріальної допомоги на лікування.
Відповідач не цікавиться здоров`ям дитини, додаткових коштів на лікування чи на інші потреби для сина не надає. Зазначала, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, обмежень щодо праці не має, раніше працював неофіційно.
Вважала, що матеріальне становище платника аліментів значно покращилося, оскільки на даний час проходить військову службу, отримує щомісячне грошове забезпечення, інших дітей на його утриманні немає, батьки на його утриманні не перебувають.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасуватирішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що на дату видачі судового наказу відповідач не працював та не мав офіційного доходу, а на дату звернення її до суду з позовом про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення відповідач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , що є доказом зміни матеріального стану платника аліментів.
Вказує, що аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання сина. На даний час витрати на дитину зросли, у зв`язку з досягненням старшого віку і підвищенням цін, то аліменти, які вона отримує на теперішній час, є недостатніми для створення гідних умов життя та розвитку. Відповідач добровільно не бажає приймати участь в утриманні дитини на достатньому рівні необхідному для життя.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що судом першої інстанції безпідставно було стягнуто з неї судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про збільшення розміру аліментів звільнені від сплати судового збору.
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення судуне відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 14 лютого 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2021 року (а.с. 8-9).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року по справі №585/4360/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 33). 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Роменської міської ради № 11 від 12 січня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 . Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с. 12). 
ОСОБА_3 , 2014 року народження, знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря, потребує лікування та динамічного нагляду (а.с. 13, 16). 
ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря (а.с. 14-15, 17). 
Згідно посвідчення від 21 квітня 2023 року серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с. 32). 
З довідки КНП «Закарпатська обласна клінічна лікарня ім. А.Новака» Закарпатської обласної ради № 451/01-12 від 06 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , старший солдат в/ч НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , знаходиться на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні № 2 з 16 лютого 2024 року по теперішній час (а.с. 45).
Відповідно до довідки Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції№ 29935 від 06 березня 2024 року, згідно з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_4, відкритого 13 грудня 2019 року на підставі судового наказу Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2-н/585/212/19 від 28 листопада 2019 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, заборгованість зі сплати аліментів станом на 06 березня 2024 року відсутня (а.с. 46).
Згідно з розрахунком сплати аліментів від 06 березня 2024 року № 29956, складеного Роменським відділом державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 06 березня 2024 року за ОСОБА_2 обліковується переплата сплачених аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 22659 грн 99 коп. (а.с. 47-48). 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду належних доказів, які б підтверджували зміну її матеріального стану, його погіршення, понесення нею витрат, що перевищує прожитковий мінімум на дитину.
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 1 ст. 8  Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка, як на підставу збільшення розміру аліментів, стягнутих судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року по справі №585/4360/19, з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4  частини від заробітку  (доходу) відповідача, посилалася на зміну матеріального стану сторін.
Судом встановлено, що з моменту ухвалення судового рішення від 28 листопада 2019 року по справі № 2-н/585/212/19 матеріальний стан відповідача змінився, так як він є військовослужбовцем та отримує щомісячне грошове забезпечення.
Крім того, змінився матеріальний стан позивачки, оскільки зросли витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Колегія суддів зауважує, що ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказування. Отже, із урахуванням цього, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість зміни розміру аліментів, змінилося.
Відповідач всупереч зазначених вимог закону, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища.
Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни розміру аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як судом встановлено, що змінився матеріальний стан сторін, аліментів, визначених рішенням суду від 28 листопада 2019 року у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Колегія суддів при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 .
Також суд враховує матеріальний стан ОСОБА_2 , який є працездатним, інших осіб на утриманні немає, тому має можливість забезпечувати належний рівень утримання малолітного сина.
Колегія суддів не може узяти до уваги заяву подану від імені ОСОБА_2 , із доданими медичними документами , яка надійшла на адресу апеляційного суду 19.12.2024 року, оскільки сама заява не підписана кваліфікованим електронним підписом і тому не можливо ідентифікувати особу, яка її надіслала.
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).  
Крім того, нормами Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, а також передбачено здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.
Враховуючи викладене, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача за рішенням суду від 28 листопада 2019 року у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнувши з  відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.
Апеляційний суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання малолітнього сина сторін відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку та не спричинить порушення принципу рівності обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1 - 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , збільшивши розмір аліментів, що стягуються на її користь з ОСОБА_2 на утримання  сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили з 19 грудня 2024 року.
За змістом ч.1, п.1 ч.2 ст.4 Закону України«Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осібта не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Таким чином, судовий збір, який підлягав до сплати у даній справі за подання позовної заяви становив 1211 грн 20 коп., а за подання апеляційної скарги - 1816 грн 80 коп. (3028 грн х 0,4 х 150%).
За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанціїу розмірі 1211 грн 20 коп. та за апеляційний перегляд рішення суду в розмірі 1816 грн 80 коп.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376,  381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2024 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни порядку їх стягнення задовольнити.
Збільшити розмір аліментів,  що стягуються з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  на утриманнясина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Роменського міськрайонного суду від 28 листопада 2019 року у справі № 2-н/585/212/19.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  на утриманнясина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,аліменти у розмірі1/4частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили з 19 грудня 2024 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1211 гривень 20 копійок та за апеляційний перегляд рішення суду в розмірі 1816 гривень 80 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова