ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7411/24                                                      Суддя першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 листопада 2024 року                                                                             м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          Костюк Л.О.,
суддів                               Бужак Н.П., Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року (прийняте у порядку спрощеного позовного провадження, м. Чернігів, дата складання повного тексту - 11 вересня 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про:
- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 373 326,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розрахунку 100000,00 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди: з 31.12.2022 по 21.04.2023;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 373 326,00 гривень у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди: з 31.12.2022 по 21.04.2023.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що належними і допустимими доказами не підтверджується участь позивача у забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, Зведений медичний загін Державної прикордонної служби України з 01.01.2023 по 18.04.2023 не перебував в районах ведення бойових дій, а надана довідка від 30.06.2023 №112 відповідних обставин не спростовує; тим більше указана довідка видана з порушенням вимог її оформлення та не містить посилання на всі обов`язкові підстави її видачі. Викладене, за висновком суду, свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що належними і допустимими доказами підтверджується участь позивача у забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, до складу яких входять не лише вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником. До того ж, за твердженням позивача, надана довідка від 30.06.2023 №112 підтверджує весь період участі позивача у таких заходах. Окремо наголошує на неможливості втручання державних органів у вільне володіння майном та права особи, необхідності запровадження таких процедур, які б не давали державним органам отримувати вигоду від таких дій, а також неможливості покладення помилок держави на приватних осіб.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 09.10.2024 в електронному вигляді.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.04.2022 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді медичної сестри-анестезиста анестезіологічного відділення мобільного польового госпіталю ІНФОРМАЦІЯ_3 ) Державної прикордонної служби України (ВОС-879250Р, 6 тарифний розряд).
Відповідно до наказу начальника Головного центру «Про доукомплектування польового госпіталю» від 02.12.2022 №3-АГ (дск) позивач була відряджена для надання медичної допомоги пораненим та постраждалим в зоні відповідальності оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Відповідно до наказу начальника Головного центру «Про особовий склад» від 18.04.2023 №140-ВВ позивач прибула після виконання завдань до Головного центру.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 30.06.2023 №112 позивач з 02.12.2022 по 21.04.2023 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Першотравенськ Дніпропетровської області, н.п. Покровськ Донецької області, н.п. Лозова Харківської області.
Із змісту довідки в/ч НОМЕР_1 про доходи вбачається, що позивач з 01.12.2022 по 30.04.2023 отримувала щомісячну винагороду в розмірі із розрахунку 30  000,00 грн, передбачену Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Виплата винагороди в підвищеному розмірі до 100  000,00 грн за вказаний період не здійснювалась. 
На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у різних редакціях (далі - Постанова №168), а також ряду інших підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача в спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах, а сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) у спірний період у період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі до 100  000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування приписано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався. Такий режим діє і на сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно п. п. 2-1, 3 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Міністерство фінансів зобов`язано опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ (далі - Наказ № 392-АГ) врегульовано порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час воєнного стану.
Відповідно до п. 4 Наказу №392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Пунктом 5 Наказу №392-АГ закріплено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.
Згідно п. 11 Наказу №392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (п. 12 Наказу №392-АГ).
У подальшому 09.12.2022 Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ №628/8/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №628-АГ), який застосовується з 01.12.2022, пунктом 8 якого передбачено, що інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Колегією суддів враховується, що у постанові від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 Верховний Суд констатував, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само собою не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою № 168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 з урахуванням наказів № 392-АГ та № 628-АГ означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та документального підтвердження цих обставин (пункти 4 та 5 Наказу №392-АГ, пункти 3 та 7 Наказу № 628-АГ).
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 02.12.2022 по 18.04.2023 перебувала у відрядженні в місці розгортання зведеного медичного підрозділу в зоні відповідальності оперативно-стратегічного угрупування військ «Хортиця» для надання медичної допомоги пораненим та постраждалим, як етапу медичної евакуації, тощо. Тобто, за висновком суду першої інстанції, у період з 31.12.2022 по 18.04.2023 бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення, бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником позивачем не здійснювалось, що підтверджується витягом з журналу бойових дій № 202дск від 15.08.2022.
Крім цього із змісту наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових дій)» від 17.03.2023 №67, від 17.03.2023 №68, від 01.05.2023 №111, 01.04.2023 №89, вбачається, що у період з 01.01.2023 по 18.04.2023 Зведений медичний загін Державної прикордонної служби України не перебував в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, що підтверджується наказами Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових дій)».
Щодо наданої позивачем довідки в/ч НОМЕР_1 від 30.06.2023 № 112, в якій зазначено, що позивач з 02.12.2022 по 21.04.2023 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Першотравенськ Дніпропетровської області, н.п. Покровськ Донецької області, н.п. Лозова Харківської області, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Із змісту цієї довідки вбачається, що вона видана виключно на підставі витягу з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_6) (Інв. №202дск). Проте, як було зазначено вище, виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення, бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником змістом указаного витягу ж журналу бойових дій не підтверджується. Інших документів, передбачених Наказами №392-АГ та № 628-АГ, позивачем не надано.
Крім того, відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 «Про особовий склад» від 18.04.2023 № 140-ВВ на підставі посвідчення про відрядження від 02.12.2022 № 464 позивач 18.04.2023 прибула після виконання завдань.
Тобто, відомості довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2023 № 112 про період участі позивача у відповідних заходах до 21.04.2024 суперечать змісту наказу в/ч НОМЕР_1 від 18.04.2023 №140-ВВ.
На суперечності відомостей довідки від 30.06.2023 №112 та наказів в/ч НОМЕР_1 по особовому складу звертав увагу й Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20.05.2024 у справі №620/6985/23.
Отже, встановленими вище обставинами у сукупності не підтверджується, що у період 31.12.2022 по 21.04.2023 позивач не брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що за наведеного правового регулювання дає підстави погодитися з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                Л.О. Костюк 

Судді                                                                                                      Н.П. Бужак
          
                                                                                                              І.О. Грибан

Повний текст постанови складено та підписано 21 листопада 2024 року.