ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 р. 	Справа № 646/3459/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.
суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання  Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова (суддя Шиховцова А.О.) від 15.10.2024 року по справі № 646/3459/24
за позовом      ОСОБА_1 
до      Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції 
третя особа  інспектор Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України сержант поліції Колісник Владислав Володимирович
про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України сержант поліції Колісник Владислав Володимирович, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 1711321 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.03.2024. 
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України сержант поліції Колісник В.В., про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1711321 від 21.03.2024.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрито.
Стягнуто з Управління патрульної поліції в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 493 (чотириста дев`яносто три) грн. 20 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у цій справі належним відповідачем повинен був бути Департамент патрульної поліції, а не його відокремлений підрозділ - УПП в Полтавській області ДПП, але з матеріалів справи вбачається, що позивачем та судом першої інстанції визначено як відповідача по справі Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, який є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без створення окремої юридичної особи – УПП в Полтавській області ДПП. Вважає, що в порушення вимог процесуального законодавства, Департамент патрульної поліції не був визначений позивачем як відповідач у розгляді цієї справи та судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача або залучення ДПП в якості співвідповідача судом також не проведено, а тому вважає, що позивачем заявлено позов до неналежного відповідача. Також вказав про порушення судом норм матеріального права, а саме: не достатньо дослідив наявні докази по справі, оскільки у працівників поліції були законні підстави для зупинки автомобіля позивача, проведення розгляду адміністративної справи на підставі виявлених порушень ПДР. Стосовно наявності дорожніх знаків 5.49 "Початок населеного пункту" в м. Решетилівка зазначає, що представником відповідача до відзиву на позов було додано два запити до служби автомобільних доріг, стосовно розміщення дорожніх знаків 5.49 "Початок населеного пункту" та 5.76 "Автоматична відеофіксація порушень правил дорожнього руху" від 06.11.2023 та від 29.07.2024. Також було додано відповіді на запити де вказано, що дані дорожні знаки наявні в м. Решетилівка.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволеннґ ОСОБА_1 заперечував та просив відмовити. Вказав, що дорога М 03 "Київ-Харків-Довжанський" в межі міста Решетилівка Полтавської області не входить, що підтверджується листом Решетилівської міської ради № 01-23/78 від 06.09.2024. Тому позивач вважає, що його було зупинено працівниками поліції безпідставно, адже під час зупинки його автомобіля він не порушував швидкісного режиму, адже керував автомобілем поза межами населеного пункту, де допустима швидкість становить не більше 110 км/ год (п. "ґ" п. 12.6 р. 12 ПДР України ). Вказує, що відповідач не надав до відзиву на позов ані запиту щодо розміщення дорожніх знаків 5.49 та 5.76, ані відповіді на нього. Також зазначив, зщо органом Національної поліції у цій справі є Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , від імені якого інспектор уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення. Це, на думку позивача, підтверджується тим, що у разі заявлення позивачем клопотання про відкладення розгляду справи через необхідність скористатися правничою допомогою адвоката, подальший розгляд відбувся б саме в Управлінні патрульної поліції в Полтавській області, а не в Департаменті патрульної поліції.
Також представником позивача подано клопотання про закриття апеляційного провадження у справі № 646/3459/24, яке обґрунтовано тим, що Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції є належним відповідачем у справі, а Департамент патрульної поліції не навів підстав вважати, що це рішення вирішує питання щодо його прав, інтересів та/або обов`язків, тому апеляційне провадження необхідно закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття апеляційного провадження та обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Представник апелянта в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином, з урахуванням особливостей, визначених ст. 268 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження необхідно відмовити, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою поліцейського серії ЕНА № 1711321 від 21.03.2024 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він 21.03.2024 приблизно о 14:30 год., керуючи транспортним засобом «HONDA PILOT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах м. Решетилівка рухався зі швидкістю 83 км/год, при цьому перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті на 33 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20 № TC000776, чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні, та відповідачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження розміщення знаку 5.49 в межах м. Решетилівка, крім того зазначив, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, а тому в матеріалах справи відсутні, та відповідачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження наявності зафіксованих в оскаржуваній постанові обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Колегія суддів зазначає, що використання у зазначеній вище нормі формулювання «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна правова позиція з приводу включення до кола відповідачів у справі особи, яка приймала оскаржуване рішення у справі про адміністративне правопорушення, викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а.
Пунктом 1 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 19.12.2022 року № 903) визначено, що Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозиції Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку.
Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції) (п. 4 Положення про Департамент патрульної поліції).
Пунктом 1 Положення про Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 03.03.2016 року № 208 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 18.11.2021 року № 2605), зокрема, встановлено, що Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції.
За загальним поняттям провадження в справах про адміністративні правопорушення, це врегульована нормами адміністративно-процесуального права діяльність уповноважених органів, яка спрямована на притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.
Колегія суддів вважає, що не зважаючи на аналогічність положень п 7 розділу П Положення про Департамент патрульної поліції та п. 15 розділу Ш Положення про управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, з огляду на приписи ст. 222 КУпАП відповідачем у цій справі має бути Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України.
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).
Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 5 ст. 48 КАС України).
Згідно з частинами 6, 7 ст. 48 КАС України після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним.
Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, а також за ініціативою суду.
Аналіз положень ч. 3 ст. 48 КАС України дає підстави для висновку, що можливість заміни неналежної сторони у справі передбачена лише у суді першої інстанції.
Колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2019 у справі № 826/12172/18.
Колегія суддів також зазначає, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про відсутність порушеного права позивача у спірних відносинах.
Відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача, із заявою про поновлення строку на звернення до суду у разі необхідності.
Враховуючи вищевикладене, і той факт, що позов заявлено до неналежного відповідача, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження, з підстав його необґрунтованості. Обставини викладені в клопотанні не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України установлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України).
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
За наведених підстав, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує судове рішення і приймає нове про відмову у задоволені вимог адміністративного позову.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 по справі № 646/3459/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України сержант поліції Колісник Владислав Володимирович про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Постанова складена в повному обсязі  28.11.24 року.