ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/18186/24	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 33/817/809/24 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я.розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови, Водій ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 22 год 12 хв. по вул. Текстильна, 22 у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 115CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», №ARAM-2250 (повірка дійсна до 02.07.2025), на табло якого висвітлило результат - 0,70‰ (проміле). З вказаним результатом огляду ОСОБА_1 був згідний та відмовився проїхати в найближчий медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимог п. 2.9 (а) ПДР України. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:
ОСОБА_1 13 серпня 2024 року транспортним засобом не керував;
ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння;
ОСОБА_1 перед і під час процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не було належно роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката;
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини ОСОБА_1 ;
в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ;
матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення;
на відеозаписі відсутній факт керування автомобілем, зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також відсутні докази того, що транспортний засіб рухався;
з відеозапису нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння;
в матеріалах справи немає направлення огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу.

Заслухавши доводи захисника Юрчук С.В. , яка просила проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №111799 від 13 серпня 2024 року; роздруківці тестування на алкоголь; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеоматеріалах з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників поліції; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2825805 від 13 серпня 2024 року.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, установлюються також і поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 13 серпня 2024 року транспортним засобом не керував, на відеозаписі відсутній факт керування автомобілем і зупинки автомобіля під його керуванням, відсутність доказів того, що транспортний засіб рухався, а також те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законної зупинки за таке порушення, є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №111799 від 13 серпня 2024 року, який узгоджується з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 22 год 12 хв. по вул. Текстильна, 22 у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 115CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 . 
Так, даними відеозапису із реєстратора службового автомобіля (файл IMG_2974.MP4) зафіксовано як транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 115CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо перед тим, як до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, після чого з місця водія вийшов ОСОБА_1 .
Також, даними відеозапису (файл export-mjnnx.mp4 з 22:10:55 год) зафіксовано розмову ОСОБА_1 із працівником поліції, з приводу того, що він керував транспортним засобом у темну пору доби з не освітленим номерним знаком, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом, а також порушення п.2.9.в ПДР України. Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав той факт, що він керував транспортним засобом, так як на запитання працівника поліції "як ви сідаєте за кермо не знаючи де документи на транспортний засіб?", ОСОБА_1 пояснив, що він їде від заправки. Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені матеріали справи містять відомості, які поза розумним сумнівом підтверджують як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 115CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , так і порушення ним ПДР України. 
Крім наведеного, твердження, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не порушував ПДР України, спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2825805 від 13 серпня 2024 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 за те, що він 13 серпня 2024 року о 22 год. 12 хв. в м. Тернопіль, по вул. Текстильна, 22 керував транспортним засобом у темну пору доби з не освітленим номерним знаком.
Відомостей про скасування вказаної постанови в апеляційній скарзі не вказано і в ході апеляційного розгляду не надано, отже на даний час вона не скасована і набрала законної сили. 
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, суд апеляційної інстанції оцінює критично з огляду на наступне.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №630132 від 13 серпня 2024 року, ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 22 год 12 хв. по вул. Текстильна, 22 у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 115CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», №ARAM-2250 (повірка дійсна до 02.07.2025), на табло якого висвітлило результат - 0,70‰ (проміле). З таким результатом огляду ОСОБА_1 був згідний, що підтверджує факт порушення ним вимог п. 2.9 (а) ПДР України. 
Даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і разом з роздрукованим у письмовому вигляді результатом тесту і актом огляду на стан сп`яніння є джерелом доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.
Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Alcotest 6810», результат продуття ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,70 проміле, який останнім підписано без зауважень.
Також, як вбачається із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів, результати огляду на стан сп`яніння 0.70 проміле, акт підписаний ОСОБА_1 в графі «З результатами згоден» без будь-яких зауважень, що свідчить про його згоду із даними результату проведеного огляду (а.с.4).
Дані вказаних письмових доказів узгоджуються з даними відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що працівники поліції, при спілкуванні з водієм виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру «Драгер», результат позитивний - 0,70 проміле. На пропозицію працівників поліції проїхати у найближчий медичний заклад для проходження огляду відмовився (файл export-mjnnx.mp4 з 22:25: год).
Крім того, апеляційний суд зауважує, що на час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не ставив під сумнів законність походження приладу Драгер та не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування.
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які би доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції вважає такими, що не є підставою для скасування рішення суду посилання в апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Так, згідно ч.3,6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, лише у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Враховуючи наявність обставин, які підтверджують, що ОСОБА_1 був згідний з результатами проведеного поліцейським огляду, то в даному випадку не було визначених ст.266 КУпАП підстав для направлення водія для огляду в медичний заклад. 
Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан наркотичного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Як вбачається із матеріалів справи, факт виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вимога поліцейського пройти відповідний огляд у встановленому порядку та проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що огляд на стан сп`яніння не проводився в присутності двох свідків, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перед проходженням і під час процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння не було належно роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, було предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції, із посиланням на норми права, правильно зазначив, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення в працівників поліції відсутній обов`язок залучення адвоката або іншого фахівця у галузі права особі, стосовно якої складається такий протокол. 
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2024 року відносно нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя