ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року 
м. Київ

справа № 813/2303/18
касаційне провадження № К/9901/1652/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 (суддя Коморний О.І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 (головуючий суддя -  Кухтей Р.В., судді - Нос С.П., Шевчук С.М.) у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,
УСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, платник) звернувся до суду з позовом  до  Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, Управління, контролюючий орган), в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ відповідача  від 11.12.2017 №6165, податкові повідомлення-рішення від 13.02.2018 №0050791311, №0050581311, №0050531311, №0051051311, №0050681311, №0050651311, №0051061311, №0050551311, №0050711311, рішення від 07.05.2018 №0177851311 про застосування штрафних санкцій та донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2018 № Ф-0177841311, податкову вимогу від 08.06.2018 №64506-17, рішення від 08.06.2018 №20596/10/13-01-17-04-09 про опис майна у податкову заставу.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив про відсутність правових підстав у контролюючого органу для проведення перевірки, що свідчить про протиправність прийнятих податковим органом рішень за результатами проведення такої перевірки. 
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 19.09.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018, позов задовольнив повністю: визнав протиправними та скасував наказ Управління від 11.12.2017 №6165 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, податкові повідомлення-рішення від 13.02.2018 №0050791311, №0050581311, №0050531311, №0051051311, №0050681311,  №0050651311, №0051061311, №0050551311, №0050711311, рішення від 07.05.2018 №0177851311 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2018 №Ф-0177841311, вимогу від 04.06.2018 №64506-17, рішення від 08.06.2018  №20596/10/13-01-17-04-09 про опис майна у податкову заставу.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для проведення перевірки позивача, що є підставою для скасування наказу  на проведення перевірки та, як наслідок, дійшов висновку, що всі наступні дії податкового органу, зокрема, щодо проведення перевірки, складання за її результатами акта перевірки та, відповідно, прийняття на його підставі податкових повідомлень-рішень є неправомірними.
Відповідач, не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Стверджує про наявність підстав для проведення перевірки платника, правомірність її проведення, обґрунтованість прийнятих контролюючим органом рішень з підстав виявлення ним порушень за результатами проведеної перевірки.  
В касаційній скарзі не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права, контролюючий орган фактично викладає обставини, які викладені в акті перевірки та якими він керувався під час прийняття оскаржуваних рішень. 
Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 17.01.2019 відкрив провадження за касаційною скаргою відповідача та витребував матеріали справи з суду першої інстанції.
Позивач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій,  просить залишити їх без змін, а скаргу відповідача залишити без задоволення. 
Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 10.12.2024 прийняв касаційну скаргу відповідача до провадження та визнав за можливе розглянути справу у попередньому судовому засіданні 11.12.2024.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій установлено, що контролюючим органом на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Управлінням 11.12.2017 видано наказ №6165 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ". На підставі цього наказу контролюючим органом проведено позапланову виїзну документальну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти, нарахування, та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 11.01.2018 № 57/13-01-13-07/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення платником вимог:
пункту 177.2 статті 177 ПК України, що призвело до не визначення розміру валового доходу, валових витрат та чистого доходу, одержаних/понесених протягом періоду з 01.10.2015 по 31.12.2016, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 418076,02 грн;
пункту 177.5 статті 177 ПК України, що призвело до неподання до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи, одержані в 2015-2016 роках;
підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України, частини 1 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, що призвело до порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, внаслідок чого донараховано єдиний податок в сумі 42475,19 грн;
пунктів 183.2, 183.10 статті 183, пункту 188.1 статті 188 ПК України, що призвело до несвоєчасної реєстрації платником податку на додану вартість та не визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 3691822,71 грн, в наслідок чого донараховано податок на додану вартість в сумі 228786,65 грн;
підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункту 16.1 підрозділу 10 розділу XX перехідних положень ПК України, що призвело до не визначення бази оподаткування військовим збором в розмірі 2282389,97 грн, в наслідок чого донараховано військовий збір в сумі 34235,85 грн;
пункту 177.10 статті 177 ПК України, що призвело до не ведення обліку доходів та витрат за 2015-20І6 роки;
підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, абзацу "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України, в наслідок чого не утримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 169,13 грн та не перераховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 1144,89 грн;
підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2 статті 176 ПК України, пунктів 1.5, 1.6 пункту  16-1 підрозділу 16 розділу XX Перехідних положень ПК України, в наслідок чого не перераховано до бюджету військовий збір в розмірі 108,50 грн.
пункту 121.1 статті 121 ПК України; 
частини 2 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями, що призвело до не визначення бази нарахування єдиного внеску за період з 01.10.2015 по 31.12.2016 в сумі 440432,00 грн та донараховано єдиний внесок в сумі 105295,31 грн;
підпункту 296.5.1 пункту 296.5 статті 296 ПК України; 
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято: податкові повідомлення рішення від 13.02.2018 №0051051051311, №0050531311, №0050581311, № 0050791311, №0050681311, №0050651311, №0050551311, №0050711311; рішення про застосування штрафних санкцій від 07.05.2018 №0177851311.
В подальшому, контролюючим органом винесено податкову вимогу від 04.06.2018 №64506-17 та рішення від 08.06.2018 №20596/10/13-01-17-04-09 про опис майна у податкову заставу.
Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, Верховний Суд виходить із такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Пункт 77.4 статті 77 ПК України передбачає, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначено, що однією з підстав для здійснення документальної позапланової перевірки є отримання судового рішення (слідчого судді) про призначення перевірки, винесеного відповідно до закону.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (пункт 42.2 статті 42 ПК України).
Як установлено судами попередніх інстанцій, копію наказу від 11.12.2017 №6165 не було вручено позивачу.
Покликаючись в наказі від 11.12.2017 №6165 та акті від 11.01.2018 №57/13-01-13-07/2768316396 на підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, як на підставу проведення документальної позапланової виїзної перевірки, контролюючий орган провів таку перевірку у приміщенні Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за адресою : м. Львів, вул. Стрийська, 35.
У вступній частині акту перевірки міститься покликання, як на підставу проведення перевірки на положення підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України, який дає право на проведення перевірки за наявності судового рішення.
Оспорюваний наказ, направлення на перевірку від 22.11.2017, наказ про продовження перевірки №61453 від 29.12.2017, а також акт перевірки не містять відомостей щодо судового рішення, на підставі якого була призначена позапланова документальна перевірка позивача.
Наведене вище підтверджує, що на дату проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, у податкового органу була відсутня передбачена підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України підстава для її проведення та визначені підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України умови для виникнення у відповідача права розпочати проведення документальної виїзної перевірки, що свідчить про незаконність оскаржуваного наказу про протиправність дій відповідача щодо проведення та оформлення результатів такої перевірки у вигляді акту.
Судами не встановлено присутності позивача під час проведення перевірки або допуск посадових осіб відповідача до проведення такої перевірки. 
З таких підстав колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що невиконання вимог ПК України в частині повідомлення проведення документальної позапланової виїзної перевірки, вручення відповідного наказу та направлення, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) акті перевірки, запереченнях, апеляційній скарзі, та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надавав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанцій не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги відповідача без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова