ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5073/24                                          Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                  Горобцова Я.В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
17 жовтня 2024 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді           Костюк Л.О.;                    
суддів:                                 Бужак Н.П., Кобаля М.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:
Приватне підприємство "Будпостач" (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: - визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці від 06.01.2024 №UA902080/2024/000001/2 про коригування митної вартості товарів.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару за митною декларацією від 06.01.2024 №24UA902080800039U2, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом       за ціною договору (контракту). Позивач       зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надало митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині 2 статті 53 Митного кодексу України       (далі       МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Черкаської митниці від 06.01.2024 №UA902080/2024/000001/2 про коригування митної вартості товарів.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що Приватне підприємство "Будпостач"       (місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9Е, кім. 314, ідентифікаційний код 24267110) зареєстроване в якості юридичної особи 07.03.1996, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб       підприємців та громадських формувань зроблено запис №1 067 120 0000 000680 від 27.09.2004.
Матеріалами справи встановлено, що 11.06.2018 між Приватним підприємством "Будпостач"   (далі в т.ч. покупець) та компанією SHANDONG SHIFENG (GROUP) CO, LTD. (Китай) (далі в т.ч. продавець) було укладено прямий контракт №1056 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує трактори, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.
24.02.2020 для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ "Мерск Україна Лтд" (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.
14.02.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.
21.06.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та проформу інвойс №SFPB2316 для оплати товарів за ціною 347 080,00 доларів США.
27.06.2023 позивач на підставі контракту від 11.06.2018 №1056 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №98 грошові кошти в розмірі 69 416,00 доларів США, а 14.08.2023 позивач платіжною інструкцією в іноземній валюті №198 перерахував продавцю 277 664,00 доларів США (див. додаток 6), всього на загальну суму 347 080,00 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у проформі інвойсі №SFPB2316.
25.08.2023 продавець надав позивачу комерційний інвойс №SFSPE2333 для відвантаження товарів за ціною 175 160,00 доларів США, а також пакувальний аркуш до комерційного інвойсу.
04.09.2023 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №230234659.
20.09.2023 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №23С3725А0009/00173.
18.10.2023 експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" виписав рахунок фактуру №5653272384 для оплати позивачем транспортних послуг.
В цей же день, 18.10.2023 для оплати позивачем наданих транспортних послуг перевізник компанія Maersk А/S (Данія) виписав інвойси №5653272385 та №5653272386.
19.10.2023 позивачем була виписана Специфікація №4 до комерційного інвойсу №SFSPE2333, в якій вказано контейнер №MRKU2846100. В цей же день експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" виписав лист №0833 зацікавленим особам, яким повідомив, що через завантаженість порту Гданськ терміналу DCT Gdansk контейнери з коносаментів, зокрема по цій поставці, будуть вивантажені з судна ALEXANDR BAY, рейс 341Е, у порту Гдиня на терміналі GCT Gdynia.
На підставі залізничної накладної УМВС від 04.11.2023 №2151006437 товари були доставлені з порту Гдиня (Польща) до ТОВ "Західний контейнерний термінал" м. Тернополя.
06.11.2023 позивач склав лист до Держмитслужби України, в якому вказав, що ПП "Будпостач" здійснив оплату по контракту №1056 від 11.06.2018 на відвантаження товарів згідно з комерційним інвойсом №SFSPE2333 на суму 175 160,00 доларів США платіжними дорученнями №98 від 27.06.2023 та№198 від 14.08.2023, арізниця в сумі буде закрита наступною поставкою.
08.11.2023 позивач платіжною інструкцією в іноземній валюті №176 оплатив перевізнику компанії Maersk А/S (Данія) вартість транспортних послуг за цією та іншими поставками в розмірі 131 119,17 доларів США, а 16.11.2023 позивач здійснив оплату платіжною інструкцією №6417600636 ТОВ "Мерск Україна Лтд" за послуги згідно рахунку №5653272384 в розмірі 137 705,41 грн.
AT "Сенс банк" надав лист №45077-17.3/2023, яким підтвердив перерахування позивачем коштів платіжним дорученням №176 від 08.11.2023 компанії Maersk А/S (Данія) для оплати послуг, зазначених зокрема в інвойсах №5653272385 та №5653272386.
13.12.2023          для оплати позивачем наданих транспортних послуг перевізник компанія Maersk А/S (Данія) виписав також інвойс №5653296913.
15.12.2023          позивач платіжною інструкцією в іноземній валюті №290 оплатив перевізнику компанії Maersk А/S (Данія) вартість транспортних послуг в розмірі 33 840,74 доларів США, того ж дня експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" для підтвердження витрат на транспортування товарів виписав позивачу довідку про транспортні витрати №14.
28.12.2023          AT "Сенс банк" надав лист №48265-17.3/2023, яким підтвердив перерахування позивачем коштів платіжним дорученням №290 від 15.12.2023 компанії Maersk А/S (Данія) для оплати послуг, зокрема зазначених в інвойсі №5653296913 в розмірі 200 доларів США.
Відповідно до товарно-транспортної накладної CMR від 03.01.2023 №6100 товари були доставлені із ТОВ "Західний контейнерний термінал" м. Тернополя до Черкаської митниці.
06.01.2024 позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA902080800039U2 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 45 240,00 доларів США.
Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA902080800039U2 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме: 
-          Контракт віл 11.06.2023 №1056 між позивачем та компанією SHANDONG SHIFENG (GROUP) CO, LTD (Китай);
-          Прас лист продавця від 21.06.2023 щодо ціни товару;
-          Комерційний інвойс від 25.08.2023 №SFSPE2333;
-          Сертифікат походження товару від 20.09.2023 №23С3725А000/00173;
-          Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 27.06.2023 №98 про оплату товару;
-          Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 14.08.2023 №198 про оплату товару;
-          Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ "Меркс Україна ЛТД";
-          Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторгівельних вантажів між позивачем і компанією Maersk A/S (Данія);
-          Коносамент від 04.09.2023 №230234659;
-          Митна декларація Китаю від 24.08.2023 №4360202300000419049;
-          Рахунок - фактуру ТОВ "Меркс Україна Лтд" від 18.10.2023 №5653272384 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;
-          Інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272385 для оплати послуг з перевезення товарів;
-          Інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272386 для оплати послуг з перевезення товарів;
-          Інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 13.12.2023 №5653296913 для оплати послуг з перевезення товарів;
-Платіжну інструкцію від 08.11.2023 №176 про оплату транспортно-експедиційних послуг;
-          Платіжну інструкцію від 16.11.2023 №6417600636 про оплату транспортно- експедиційних послуг;
-          Платіжну інструкцію від 15.12.2023 №290 про оплату транспортно-експедиційних послуг;
- Довідку ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 15.12.2023 №14;
- Залізничну накладну УМВС від 04.11.2023 №2151006437;
- Товарно-транспортну накладну CMR від 03.01.2023 №6100;
-  Специфікацію №4 ПП "Будпостач";
- Лист з серійними номерами від 25.08.2023;
- Лист AT "Сенс банк" від 21.11.2023 про оплату транспортних послуг;
- Лист AT "Сенс банк" від 28.12.2023 про оплату транспортних послуг;
- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 06.01.2023;
- Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів
- Видаткові накладні від 05.07.2023;
- Декларація митної вартості.
06.01.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №992934, у якому зазначив, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язав декларанта надати додаткові документи: 1)          договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2)          рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)          рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)          виписку з бухгалтерської документації; 5)          ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6)          каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7)          висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
06.01.2024 у відповідь на електронне повідомлення №992934 позивач направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.
06.01.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000001/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів трактори за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 2,92 доларів США за кг.
06.01.2024 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000002.
06.01.2024 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №23UA902080800041U4, по якій були надмірно сплачені митні платежі, а саме: ПДВ на 143 306,94 грн.
У графі 33 оскаржуваного рішення №UA902080/2024/000001/2 та електронному повідомленні від 06.01.2024 №992934 зазначено наступне:
-          в рахунку від 18.10.2023 № 5653272386 від імені MAERSK А/S заявлені відомості "Documentation fee" та "Terminal Handling Service", що є відомостями на обробку товарів;
-          в наданих до митного оформлення рахунках від 18.10.2023 №5653272384, №5653272385 та№ 5653272386 відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження;
- відповідно відомостей коносамента від 04.09.2023 № 230234659, партія оцінюваного товару надійшла з Китаю в контейнерах, за маршрутом порт Qingdao (Китай) - Гданськ (Польща). Разом з тим, відповідно відомостей залізничної накладної від 04.11.2023 №2151006437, останні були видані 04.11.2023 в м. Gdynia (Польща), що також свідчить про перевантаження контейнерів з партією оцінюваних товарів на ділянці маршруту Гданськ (Польща) - Gdynia (Польща). Митниці не надано відповідні товаротранспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партії оцінюваних товарів за маршрутом Гданськ (Польща) - Gdynia (Польща).
Так, з боку позивача, митному органу була надана довідка експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 15.12.2023 №14 у якій зазначено вартість послуг транспортування до кордону України по контейнеру №MRKU2846100 в розмірі 34 426,35 грн. та 1 478,47 доларів США, що включені до митної вартості.
Крім того, позивач зазначає, що митному органу було надано відповідні транспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партії оцінюваних товарів за маршрутом Гданськ (Польща) - Gdynia (Польща), а саме лист №19.10.2023 №0833, де експедитор ТОВ "Меркс Україна Лтд" повідомив зацікавленим особам, що через завантаженість порту Гданськ терміналу DCT Gdansk контейнери з коносаментів, зокрема по цій поставці, будуть вивантажені з судна ALEXANDER BAY, РЕЙС 314у, У ПОРТУ Гдиня на терміналі GCT Gdenia, довідка про транспортні витрати від 15.12.2023 №14, що виписана експедитором ТОВ "Мерск Україна Лтд", яка містить вартість морського фрахту, тобто переведення, до порту саме Гдиня (Польща), а також залізничні перевезення з цього порту до м. Тернополя в Україні.    
Як вже було встановлено судом, 06.01.2024 позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA902080800039U2       для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 45       240,00 доларів США.
06.01.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №992934, у якому зазначив, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме, надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язав декларанта надати додаткові документи: 
договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
виписку з бухгалтерської документації; 
ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 
каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
06.01.2024 у відповідь на електронне повідомлення №992934 позивач направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.
06.01.2024 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000001/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів трактори за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 2,92 доларів США за кг.
06.01.2024 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000002.
06.01.2024 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари, за митною декларацією №23UA902080800041U4, по якій були надмірно сплачені митні платежі, а саме: ПДВ 143       306,94 грн.
Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації від 06.01.2024 №24UA902080800039U2 декларант додав передбачені       ст. 53 МК України       документи, які вказані у графі 44 митних декларацій. Доказами надання документів є також відомості в картках відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000002 виписаної відповідачем, а саме:
-          Контракт віл 11.06.2023 №1056 між позивачем та компанією SHANDONG SHIFENG (GROUP) CO, LTD (Китай);
-          Прас лист продавця від 21.06.2023 щодо ціни товару;
-          Комерційний інвойс від 25.08.2023 №SFSPE2333;
-          Сертифікат походження товару від 20.09.2023 №23С3725А000/00173;
-          Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 27.06.2023 №98 про оплату товару;
-          Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 14.08.2023 №198 про оплату товару;
-          Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ "Меркс Україна ЛТД";
-          Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторгівельних вантажів між позивачем і компанією Maersk A/S (Данія);
-          Коносамент від 04.09.2023 №230234659;
-          Митна декларація Китаю від 24.08.2023 №4360202300000419049;
-          Рахунок - фактуру ТОВ "Меркс Україна Лтд" від 18.10.2023 №5653272384 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів;
-          Інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272385 для оплати послуг з перевезення товарів;
-          Інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272386 для оплати послуг з перевезення товарів;
-          Інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 13.12.2023 №5653296913 для оплати послуг з перевезення товарів;
- Платіжну інструкцію від 08.11.2023 №176 про оплату транспортно-експедиційних послуг;
-          Платіжну інструкцію від 16.11.2023 №6417600636 про оплату транспортно- експедиційних послуг;
-          Платіжну інструкцію від 15.12.2023 №290 про оплату транспортно-експедиційних послуг;
- Довідку ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 15.12.2023 №14;
- Залізничну накладну УМВС від 04.11.2023 №2151006437;
- Товарно-транспортну накладну CMR від 03.01.2023 №6100;
- Специфікацію №4 ПП "Будпостач";
- Лист з серійними номерами від 25.08.2023;
- Лист AT "Сенс банк" від 21.11.2023 про оплату транспортних послуг;
- Лист AT "Сенс банк" від 28.12.2023 про оплату транспортних послуг;
- Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 06.01.2023;
- Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів - видаткові накладні від 05.07.2023;
- Декларація митної вартості.
Не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої       статті 19 Конституції України       органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені       Конституцією       та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України       передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені       Конституцією       та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до       статті 9 Конституції України       чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно пункту 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під       дійсною вартістю       слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході; торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який; можна визначити.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів регулюються       Митним кодексом України,       Податковим кодексом України       та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини другої       статті 1 Митного кодексу України       відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються цим       Кодексом, Податковим       кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно пункту 34-1 частини 1       статті 4 Митного Кодексу України       (далі       МК України), органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.
Відповідно до положень       статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України       передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього       Кодексу.
Згідно частини 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому       розділом VIII цього Кодексу       та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2       статті 52 МК України).
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4       статті 52 МК України).
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (частини 8, 9       статті 52 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2       статті 53 МК України       передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій       статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3       статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4       статті 53 МК України       передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
- розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1 та 2       статті 54 МК України       передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій       статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень       статті 55 цього Кодекс       (частина       3       статті 54 МК України).
Відповідно до частини 12       статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно з частиною 1       статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою       статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до       розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7       статті 55 МК України).
Згідно з частиною 8 вказаної статті       МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Відповідно до частини 9       статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Положеннями       статті 57 МК України       встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього       Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей       59       і       60       цього       Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей       59       і       60       цього       Кодексу       за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до       статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до       статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини 1       статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2       статті 58 МК України       передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8       статті 58 МК України).
Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до       Митного тарифу України.
При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені       статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція щодо витребування митницею додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості товару викладена Верховним Судом в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15.
Колегія суддів наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені       Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено.
Водночас, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 815/5791/17.
Відтак, колегія суддів зазначає, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, в силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України       забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України       встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень       статті 55 цього Кодексу.
Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 2 цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені       Митним кодексом України       (стаття 53) заборонено.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегіясуддів зауважує, що в електронному повідомленні від 06.01.2024  №992934 відповідач       не навів жодних обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, не навів жодних доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити митну вартість товару за ціною договору.
Відповідач у графі 31 спірного рішення зазначив порядковий номер 3 методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Проте митний орган не вказав джерело, що було взяте за основу при визначенні митної вартості.
У митній декларації, що подавалася позивачем до митного органу, були задекларовані трактори у кількості 72 одиниці та 16 одиниць за ціною 2,92 доларів США за кг, країна походження Китай, товари були переміщені відповідно до правил на підставі FOB CN QIGDAO, Китай, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару з порту Qingao в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну. У той час відповідач у спірному рішенні не вказав кількість товарів. їх вартість, вагу, країна походження, характеристики, на підставі яких правил згідно з Інкотермс були поставлені товари, що взяті за основу при коригуванні митної вартості.
Відповідно до п. 3 ч. 4       ст.54 МК України       митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.
Відповідно до п.2, 4 ч.2       ст.55 МК України       прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, визначено, що в разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, провадження №К/9901/36092/18, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).
Згідно з правовою позицією, наведеною Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, провадження № К/9901/45484/18, у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваному рішенні.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 21.02.2020 у справі №813/1229/16, адміністративне провадження №К/9901/10823/18 - митниця, приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, що свідчить про порушення відповідачем частини другої       статті 55 МК України       щодо обґрунтованості прийнятих рішень.
Згідно з       наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, відповідач у графі 33 спірного рішення не зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Відповідач також не вказав про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Таким чином, зазначення у графі 33 оскаржуваного рішення лише дати та номера митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п.2, 4 ч.2       ст.55 МК України.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, а інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
На думку колегії суддів, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.
Крім того суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині 2 статті 53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Колегіясуддів при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: "…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...".
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
За таких умов колегія суддів приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 06/01/2024 UA902080/2024/000001/2 є необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.  

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк                    
Судді:                                                                                          Н.П. Бужак
                                                                                                    М.І. Кобаль