УХВАЛА
 
06 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 202/1722/19
провадження № 61-10484св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,  Коротуна В. М.,
учасники справи:   
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - держава Україна в особі Державної казначейської служби України, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги  Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області, подану членом ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області Грановським Микитою Олександровичем, ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року у складі судді Бєльченко Л. А., окрему ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року у складі судді Бєльченко Л. А., постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Гапонова А. В.,                Никифоряка Л. П.;,
 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
Просив стягнути з  держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 11 706 500 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу.. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня               2022 року позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 500 000 грн та понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1 245,08 грн. У решті вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року за наслідками розгляду апеляційних скарг представників Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 рішення  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року та ое=крему ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року залишено без змін. 
У липні 2023 року Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ НП у Дніпропетровській області) звернулося до Верховного Суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати в частині задоволених вимог рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року, окрему ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає таке: суди попередніх інстанцій не застосували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі 202/1722/19-ц, від 14 квітня                2021 року у справі № 520/144448/18, від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19, від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19, від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі                                      № 686/23731/15-ц.
Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області через члена ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області Грановського М. О. (далі - ГУ МВС у Дніпропетровській області) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати в частині задоволених вимог рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає таке: суди попередніх інстанцій не застосували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі 202/1722/19-ц, від 14 квітня               2021 року у справі № 520/144448/18, від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19, від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19, від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі                                      № 686/23731/15-ц.
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська                         від 21 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                            від 27 червня 2023 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає таке: суди попередніх інстанцій не застосували правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі                                             № 686/23731/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 464/104/16-ц, у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/3232/19-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/3221/19-ц, від 16 січня 2019 року у справі                                       № 203/3541/15-ц, від 11 жовтня 2019 року у справі № 757/53996/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 826/3639/17, від 23 травня 2019 року у справі № 910/5098/18, від 18 березня 2019 року у справі № 910/5244/18, від 20 березня 2019 року у справі № 910/7715/18, від 18 квітня 2019 року у справі № 910/5105/18, від 12 березня           2019 року у справі № 913/204/18, у постановах Верховного Суду України                             від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року у справі                   № 6-2885цс16, від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17; необхідно відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та застосованих судом апеляційної інстанції.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          М. Є. Червинська

Є. В. Коротенко

 В. М. Коротун