ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/403/24 Справа № 705/2004/24 Категорія: ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Піньковський  Р. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника  Толпегіна А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2024 року, якою - 
          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого солдата в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

в с т а н о в и в :

  Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 17.03.2024 о 01 годині 40 хвилин на а/д М-05 Київ-Одеса 203 км керував транспортним засобом Gelly Emgrand 7 н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер Алкотест 7510, тест №110 результат 0,99% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
           Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2024 року, ОСОБА_1 ,  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
           Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:
1.  Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
2. За наслідком розгляду апеляційної скарги, постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2024 року про визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в моїх діях складу адміністративного правопорушення. 
          Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, а також  з неправильним застосуванням норм матеріального права, за неповного з`ясування судом фактичних обставини справи, неналежного дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів.
          Вказує, що відеозаписи не підтверджують факт керування ним транспортним засобом та на момент коли поліцейські під`їхали до його автомобіля, він знаходився не в автомобілі.
          Вказує, що справу було розглянуто без його участі, що є порушенням його прав на захист.
Додає, що апеляційну скаргу на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2024 року, він подав 25.06.2024 року, у межах десятиденного строку на оскарження, з моменту першої можливості отримати інформацію про розгляд справи за його відсутності. 
Вважає, що перебування його на стаціонарному лікуванні є поважною причиною неприбуття до суду для розгляду справи, а тому строк на оскарження постанови має бути поновленим.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, які  підтримали подану апеляційну скаргу, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки про існування вищевказаної постанови йому стало відомо після закінчення строку на апеляційне оскарження. 
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 17.03.2024 о 01 годині 40 хвилин на а/д М-05 Київ-Одеса 203 км керував транспортним засобом Gelly Emgrand 7 н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер Алкотест 7510, тест №110 результат 0,99% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:
-  даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №627454 від 17.03.2024 року, де зазначено, що ОСОБА_1 17.03.2024 о 01 годині 40 хвилин на а/д М-05 Київ-Одеса 203 км керував транспортним засобом Gelly Emgrand 7 н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер Алкотест 7510, тест №110 результат 0,99% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.(а.с.1);
-    даними роздруківки приладу «Драгер» від 17.03.2024 року, щодо гр. ОСОБА_1 , з результатом 0,99% проміле.(а.с.2);
-     даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.03.2024 року, де зазначено, що у гр. ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, результат огляду 0,99% проміле.(а.с.3); 
-      рапортом інспектора взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП лейтенант в поліції Б.Даценко, від 17.03.2024 року, де зазначено, що 17.03.2024 року перебуваючи на службі по забезпеченню безпеки дорожнього руху та громадської безпеки, близько 01 год. 40 хв. на АД М 05 Київ Одеса 203км Уманський рн., Черкаська обл., було зупинено ТЗ Gelly Emgrand 7 д.н.з. НОМЕР_2 який підозріло поводив себе на проїзній частині дороги. Водієм вищевказаного ТЗ виявився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування, у вищевказаного водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців сук. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці події за допомогою приладу «Драгер» алкотест 7510 на що останній погодився, результат 0,99% проміле, тест №110. На воля було складено протокол за ч. 1ст. 130 КУпАП.(а.с.6); 
-    даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.7);
-     показами свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні, з яких вбачається, що м. Умань працівники патрульної поліції рухались в потутному напрямку з ТЗ Gelly Emgrand 7 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , після того, як водій ОСОБА_1 випередив патрульний автомобіль, працівники поліції зупинили вищевказаного водія поблизу сервісного центру. При спілкуванні з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці події за допомогою приладу «Драгер» алкотест 7510 на що останній погодився, результат 0,99% проміле, тест №110. На воля було складено протокол за ч. 1ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п.2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну  постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права., є необґрунтованим та спростовуються даними відеозапису.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 627454 від 17.03.2024 року,     даними роздруківки приладу «Драгер» від 17.03.2024 року, щодо гр. ОСОБА_1 , з результатом 0,99% проміле, даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.03.2024 року,       рапортом інспектора взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП лейтенант в поліції Б. Даценко, від 17.03.2024 року, даними відеозапису, на якому зафіксовано обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , показами свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейські неодноразово вказували ОСОБА_1 на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропонували пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Після неодноразової пропозиції ОСОБА_1 погоджується пройти освідування та результат показав 0,99% проміле.
Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом та на момент приїзду працівників поліції стояв біля автомобіля, є необґрунтованим.
Так, з відеозапису вбачається, що патрульний автомобіль стоїть біля автомобіля Gelly Emgrand 7 н.з. НОМЕР_2 , 17.03.2024 о 01 годині 40 хвилин на а/д М-05 Київ-Одеса, 203 км, та водій ОСОБА_1 вказує, що він їхав додому, тому що має один вихідний, оскільки є військовослужбовцем.
Крім того, з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 самостійно вказує на те, що він вживав алкогольні напої, а саме пиво і не заперечує щодо керування після цього транспортним засобом.
Суд апеляційної інстанції вважає, відеозапис є належним та допустимим доказом. Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Посилання захисника на судову практику розгляду справ в порядку КАС України, є необґрунтованим, оскільки справа відносно ОСОБА_1 розглядається в порядку КУпАП, тому покази свідка ОСОБА_2 є належними та допустимими доказами. 
Інші доводи апелянта щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовуються дослідженими в судових засіданнях доказами у справі, та спрямовані на уникнення відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відео наявне в матеріалах справи є допустимим та належним доказом.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими під час судового розгляду справи доказами.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 30.05.2024  року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП
п о с т а н о в и в :

            Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2024 року.
            Постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.05.2024 року, якою ОСОБА_1 ,  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
            Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя                                                                                                         І.А. Поєдинок