УХВАЛА
 
12 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 543/463/22
провадження № 51-4925 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року,
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в  касаційному порядку.
У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і  розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд) із урахуванням ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Тому в ст. 427 вказаного Кодексу законодавець установив до змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення поданої скарги без руху.
Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано пунктів 4, 5 ч.  2, ч. 3 цієї статті.
За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, заперечуючи законність судового рішення, скаржниця має конкретно вказати у  чому полягають допущені, на її думку, порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваного рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Зазначеного не було враховано при зверненні до Суду.
Так, не погоджуючись із вироком, засуджена в поданій короткій скарзі не виклала обґрунтування його незаконності й необхідності скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 412-414, 420 цього Кодексу. Замість правових аргументів у скарзі міститься лише твердження ОСОБА_4 про визнання провини у вчиненні кримінального правопорушення та  про надмірну суворість покарання.
Разом із цим скаржницею не сформульовано належним чином своєї вимоги, а  прохання про скасування вироку апеляційного суду і повернення рішення суду першої інстанції не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК (повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги). 
Водночас відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у  касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Недодержання при зверненні ст. 427 КПК перешкоджає відкриттю касаційного провадження.
Оскільки скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й  установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала звернення.
У разі необхідності отримання правничої допомоги для складання касаційної скарги засуджена може звернутися до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу».
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                         ОСОБА_5