ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4239/21  Номер провадження 22-ц/814/3451/24	Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого – судді Карпушина Г.Л., суддів Пилипчук Л.І., Чумак О.В., за участі секретаря Буйнової О.П., 
    розглянувши у  відкритому  судовому  засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою та доповненнями до неї ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-
                                                         В С Т А Н О В И В: 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену 24 та 27 березня 2021 року ОСОБА_2 зі своєї сторінки в мережі Інтернет на публічній сторінці групи «Терешківська ОТГ» в соціальній мережі «Фейсбук», а саме інформацію: «Один із аспектів щастя - щоб не було жорстокості. Додаю фото і відео утримання собаки в туалеті в Терешках. На не однократне звернення до господарів, позитивної реакції не було. Сьогодні намагалася переконати, але мені запропонували взяти собаку собі і послали мене подалі, хамили. Історія собаки така, помер власник дідусь, і в дворі живуть родичі, почалась зла доля собаки: її безпросвітно тримають в туалеті де обмаль простору, де собака має їсти і ходити в туалет, гуляти на 1 м3. Зараз діє закон за жорстоке поводження з тваринами, хоч якось можна врозумити людей, які схильні до жорстокості. Змушена була звернутись до поліції за жорстокість до тварини. Хоча поліція намагань власників звільнити собаку, то власник запропонував поліції застрелити собаку, знайшли виправдування і відмовились випустити собаку чи посадити на цеп. Інша власниця району розвела собак - було 10, стало 5, і не живе там, добре хоч що корме, але собаки весь час сидять біля забору, щоб їх прохожі гладили, чекають «господарку». Якщо закривати очі, то можна не бачити того, що діється, а якщо відкрити очі, то є багато жорстокості Тварини не дадуть медалі, грошей, посади, але бог казав, що допомагаючи знедоленим ми допомагаємо йому» та публікацію з текстом «Зробимо людей відомими: с. Терешки, в Зигіна 23. Про закриту собаку в туалеті. Сім`я Сімонових. Сьогодні пішла запропонувати вигуляти собаку, на їх же пропозицію у відповідь - на мене будуть подавати в суд. Чи є межа непорядності, байдужості і жорстокості? Наша відповідь буде дзеркальною- звернення в суд за жорстокість до собаки і образи нас захисників природи. Боротьба так боротьба. Хоч син, як сказали працює в поліції)))».
Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше одного місяця з дня набрання рішення суду в цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію тим же способом, що й було поширено, шляхом розміщення (оприлюднення) в мережі Інтернет на сторінці групи «Терешківська ОТГ» в соціальній мережі «Фейсбук» публікації із спростуванням недостовірної інформації поширеної нею, а саме викласти текст: «Спростування негативної і недостовірної інформації стосовно сім`ї Сімонових, що проживають в .с Терешки, по АДРЕСА_1 ».«Повідомляю, що інформація, поширена мною 24 та 27 березня 2021 року на сторінці групи «Терешківська ОТГ» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Зробимо людей відомими: с. Терешки в Зигіна 23. Про закриту собаку в туалеті. Сім`я ОСОБА_3 », є недостовірною та такою, що вводить користувачів веб-сайту в оману, та такою, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 як члена сім`ї ОСОБА_3 ». Текст забороняється видаляти ОСОБА_2 та спростування не повинен містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб, а також просила вирішити питання судових витрат.

РішеннямПолтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2024 року у задоволенні позову  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовлено.
Стягнуто із   ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9654,79 грн. витрат на проведення експертизи.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що інформація про місце її проживання за адресою: АДРЕСА_1 викладена ОСОБА_2 на своїх сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» є недостовірною, оскільки вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того вказує, що вона є суміжним землекористувачем із земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 та не має відношення до утримання собаки, яка проживає за даною адресою. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що сім`ї, які проживають за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 є однією сім`єю, тобто спільно проживають та пов`язані спільним побутом. 
Посилається на те, що згідно листа Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області за нею не зареєстровано тварин за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того вказує, що в матеріалах справи міститься витяг з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 299 КК України де вона є свідком про даній справі. В ході розгляду зазначеної справи було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 були перевірені умови утримання тварини та встановлено, що умови являються належними. Тварина в доброму стані.
Враховуючи викладене, вважає, що нею належними та допустимими доказами підтверджено факт поширення відповідачем недостовірної інформації, внаслідок чого було порушено її особисті немайнові права, оскільки вона була вимушена терпіти приниження честі, гідності та ділової репутації, що підтверджується коментарями під дописом.
Також ОСОБА_1 звернулася до суду із доповненнями до апеляційної скарги та просила вирішити питання витрат пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на правничу допомогу.
09.10.2024 року від представника ОСОБА_2 адвоката Ольховської М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила її залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи були присутні позивач та представники сторін, відповідач будучи належним чином та завчасно повідомленою про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилася.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Районним судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що в соціальній мережі Інтернет на публічній сторінці групи «Терешківська ОТГ» в соціальній мережі «Фейсбук» відповідачем розміщена така інформація: «Один із аспектів щастя - щоб не було жорстокості. Додаю фото і відео утримання собаки в туалеті в Терешках. На не однократне звернення до господарів, позитивної реакції не було. Сьогодні намагань переконати, але мені запропонували взяти собаку собі і послали мене подалі, хамили. Історія собаки така, помер власник дідусь, і в дворі живуть родичі, почалась зла доля собаки: її безпросвітно тримають в туалеті де обмаль простору, де собака має їсти і ходити в туалет, гуляти на 1 м3. Зараз діє закон за жорстоке поводження з тваринами, хоч якось можна врозумити людей, які схильні до жорстокості. Змушена була звернутись до поліції за жорстокість до тварини. Хоча поліція намагань власників звільнити собаку, то власник запропонував поліції застрелити собаку, знайшли виправдування і відмовились випустити собаку чи посадити на цеп. Інша власниця району розвела собак - було 10, стало 5, і не живе там, добре хоч що корме, але собаки весь час сидять біля забору, щоб їх прохожі гладили, чекають «господарку». Якщо закривати очі, то можна не бачити, того що діється, а якщо відкрити очі, то є багато жорстокості Тварини не дадуть медалі, грошей, посади, але бог казав, що допомагаючи знедоленим ми допомагаємо йому» та публікацію з текстом «Зробимо людей відомими: с. Терешки, в Зигіна 23. Про закриту собаку в туалеті. Сім`я Сімонових. Сьогодні пішла запропонувати вигуляти собаку, на їх же пропозицію у відповідь - на мене будуть подавати в суд. Чи є межа непорядності, байдужості і жорстокості? Наша відповідь буде дзеркальною - звернення в суд за жорстокість до собаки і образи нас захисників природи. Боротьба так боротьба. Хоч син, як сказали працює в поліції)))».
Районним судом також встановлено, що факт поширення вищевказаної інформації та її авторство відповідачем не оспорюється, тому, згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню.
Згідно висновку експерта №3033 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 15.08.2023 зазначено, що у досліджуваних текстах наведено такі факти: факт надання фото- й відеопідтверджень утримання тварини («Додаю фото і відео утримання собаки в туалеті в Терешках»); - факт неоднократного «звернення до господарів» собаки; - факт смерті власника собаки («помер власник, дідусь»); факт проживання родичів померлого дідуся у дворі («в дворі живуть родичі»); факт утримання собаки в туалеті на обмеженому просторі («у туалеті, де обмаль простору, де собака має їсти і ходити в туалет, гуляти на 1мЗ»); факт існування правової відповідальності за жорстоке поводження з тваринами («зараз діє закон за жорстоке поводження з тваринами»); факт звернення мовця до поліції («змушена була звернутися до поліції за жорстокість до тварини»); факт намагання поліції допомогти тварині («поліція намагалася переконати власників звільнити собаку»);  факт реакції власників собаки на пропозиції поліції («власник запропонував поліції застрелити собаку\ знайшли собі виправдування і відмовились випустити собаку чи посадити на цеп»);факт наявності собак у іншої власниці, яка не проживає в місці утримання тварин («Інша власниця району розвела собак - було 10, стало 5, і не живе там»); факт того, що тварини не здатні надавати людям певні привілеї («Тварини не дадуть медалі, грошей, посади»); факт проживання людей за певною адресою (« АДРЕСА_1 ») т. 1 а.с.190-201).
Окрім того, згідно з висновком експерта №3033, досліджувані тексти містять інформацію, виражену такими оцінними (оціночними) судженнями: розмірковування про аспекти щастя («Один із аспектів щастя - щоб не було жорстокості»); оцінка реакції власників тварини на дії мовця («На неоднократне звернення до господарів, позитивно ї реакції не було»); оцінка словесних дій співрозмовників як хамських і непристойних («послали мене подалі, хамили»); розмірковування про долю собаки («почалося зла доля собаки»); сподівання на покарання за жорстоке поводження з тваринами («хоч якось можна врозумити людей, які схильні до жорстокості»); зауваження про очікування собак («собаки весь час сидять біля забору, щоб їх прохожі гладили, чекають "господарку»); розмірковування про існування жорстокості («якщо відкрити очі, то є багато жорстокості»); розмірковування про допомогу богу через допомогу знедоленим («бог казав, що допомагаючи знедоленим ми допомагаємо йому»); заклик до дій, спрямованих на поширення інформації про людей, про яких мовиться в тексті («Зробимо людей відомими»); намір сусідів подавати в суд на мовця («у відповідь - на мене будуть подавати в суд»); розмірковування у формі риторичного питання про межу непорядності, байдужості і жорстокості («Чи є межа не порядності, байдужості і жорстокості ?»); намір мовця звернутися в суд на сусідів («Наша відповідь буде дзеркальною - звернення в суд за жорстокість до собаки і образи нас захистків природи»); висловлювання у формі гасла щодо подальших дій мовця («Боротьба так боротьба»); припущення, ґрунтоване на чутках, про роботу в поліції особи, маркованої лексемою «син» («Хоч син, як сказали, працює в поліції)))»)т. 1 а.с.190-201).

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що поширена відповідачем інформація у частині фактичних тверджень не є недостовірною, а в іншій є оціночними судженнями, вираженими суб`єктивною думкою та поглядами відповідача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки та переконань, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Разом із тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до ст.  297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1ст. 277 ЦК України).
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1»Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
При цьому, під час вирішення вимог про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування інформації слід враховувати хто поширював інформацію та за яких обставин мало місце поширення інформації.
Для того щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон поширеної інформації.
Відповідно до ч. 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачем ОСОБА_2 у мережі «Фейсбук» поширено недостовірну інформацію щодо неї, внаслідок чого були порушені її особисті немайнові права, оскільки вона вимушена терпіти приниження честі, гідності та ділової репутації, що підтверджується коментарями під дописом.
За наслідками проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної експертизи) від 15.08.2023 року встановлено, що у дослідженому тексті наявна інформація, яка виражена у формі фактичних тверджень та оцінних ( оціночних) суджень.
При цьому вбачається, що фактичні висловлювання стосуються неналежного поводження із собакою, звернення відповідача до органів поліції з цього приводу, смерті власника собаки, які є достовірною інформацією, що підтверджується належними доказами.
Інші висловлювання зазначені у дописі є оціночними судженнями вираженими суб`єктивною думкою та поглядами відповідача, що підтверджується висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної експертизи) від 15.08.2023 року.
Слід зазначити, що позивач фактично вважає недостовірною інформацію щодо вказівки на неї, як на господаря собаки, проте поширена інформація не стосуються з`ясуванню юридичних прав на тварину, а мала за мету привернути увагу громадськості у зв`язку із неналежним поводженням з тваринами.
Також слід зазначити, що у дописі йдеться про «Сім`ю Сімонових», а не про ОСОБА_1 , а тому позивачем не доведено, що висловлювання є образливими, принизливими та такими, що принижують честь та гідність позивача.
Враховуючи викладене, районний суд дійшов вірного висновку про те, що поширена відповідачем інформація у частині фактичних тверджень не є недостовірною, а в іншій частині є оціночними судженнями, які виражені у власній оцінці умов які склалися в суспільстві, та лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки інформація, яку просить позивач визнати недостовірною та такою, що порочить її честь і гідність та ділову репутацію містить ( оцінні) оціночні судження, які не підлягають спростуванню в судовому порядку, а також містять фактичні твердження, недостовірність яких позивачем в судовому порядку під час розгляду справи не доведена.
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду. Таким чином, апеляційну скаргу та доповнення до неї ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення районного суд без змін.
За приписами частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги та доповненнях до неї необхідно відмовити, судові витрати компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу та доповнення до неїОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________Л.І. Пилипчук ____ _______________ О.В. Чумак