УХВАЛА
 
11 грудня 2024 року                     
м. Київ
 
справа № 126/1578/23
провадження № 61-16235ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,                 Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Олійника Олександра Леонідовича , на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво.
Позов обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 10 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Гонтарук Т. І., належить земельна ділянка для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, загальною площею 0,2587 га, яка знаходиться у                                АДРЕСА_1 .
На вказаній земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля, складське приміщення з добудовою, загальною площею 786,8 кв. м, яка належить позивачу на праві приватної власності згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 червня 2020 року. У зв`язку із необхідністю позивачем було збудовано прибудову, будівлю складу, літера «Б» загальною площею 536,1 кв. м, без належної документації.
Під час проведення будівельних робіт були дотримані всі архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми і з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність будь-яких порушень прав інших осіб цим будівництвом. Після завершення будівництва за зверненням позивача ТОВ «ПРИВАТ-БТІ ПЛЮС» 28 вересня 2022 року  виготовило технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до реєстраційної справи № 64-17-ТП.
Крім того, відповідно до звіту № 137/1-22 про проведення технічного обстеження об`єкта будівлі складу літ. «Б», АДРЕСА_1 площею 569,1 кв. м, що проводилось в жовтні 2022 року                          ФОП ОСОБА_3 , встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта.
З метою введення в експлуатацію будівлі складу позивач звертався до Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ), Бершадської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області. Державною інспекцією архітектури та містобудування України позивачу було відмовлено у введенні в експлуатацію будівлі складу з тих підстав, що указаний у декларації про готовність об`єкта до експлуатації за амністією та електронній технічній інвентаризації, рік завершення об`єкта, що вводиться в експлуатацію, суперечить вимогам абзацу першого пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Цільове призначення земельної ділянки 11.02 Для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, суперечить вимогам абзацу першого пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України                                 «Про регулювання містобудівної діяльності». У Декларації про готовність об`єкта до експлуатації за амністією, відсутні відомості про звіт технічного обстеження об`єкта у Реєстрі будівельної діяльності. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520410100:00:013:0576 набуте замовником 10 квітня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з відомостями у ДРРП відсутні дані щодо об`єктів будівництва та/або об`єктів незавершеного будівництва тощо, що суперечить вимогам абзацу першого пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Оскільки будівля складу була побудована без отримання відповідного дозволу, тому в даний час ввести його в експлуатацію немає можливості.
Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати за ним право                 власності на об`єкт будівлі складу літ. «Б», за адресою: АДРЕСА_1 , площею 536,1 кв. м.
Бершадський районний суд Вінницької області рішенням від 05 жовтня 2023 року позов задовольнив.
Визнав за ОСОБА_1 право власності на об`єкт будівлі складу літ. «Б», за адресою: АДРЕСА_1 , площею 536,1 кв. м.
Вінницький апеляційний суд постановою від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області задовольнив. Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 05 жовтня                   2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
30 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник О. Л.,  через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року в указаній вище справі. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українине підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;                              в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
22 листопада 2023 року Конституційний Суд України у рішенні у справі                                № 10-р(II)/2023 визнав пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК Українитаким, що відповідає Конституції України(є конституційним).
Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України(абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України                          від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023). Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК Українималозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання права власності                          на самочинне будівництво, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму                                     для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 478 957,00 грн. 
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб                           (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Олійника Олександра Леонідовича , на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 вересня                  2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко