Дата документу  Справа № 336/5614/24 

запорізький апеляційний суд

 
Провадження №33/807/704/24	Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.	
Єдиний унікальний №336/5614/24	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.4 ст.121 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 вересня 2024 року                                                м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Фельського С.Л., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Фельського Сергія Леонідовича на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 13.05.2024 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував МТЗ «Рута 25А Нова» днз НОМЕР_1 , надаючи послуги з перевезення пасажирів за маршрутом №6 у режимі маршрутного таксі, не пройшовши своєчасно обов`язковий технічний контроль. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.4 ст.121 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Фельський С.Л. просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що останній не усвідомлював, що вчиняє адміністративне правопорушення, оскільки його виїзду на маршрут передує проходження лікаря та механіка, який у свою чергу перевіряє технічний стан транспортного засобу. 
Апелянт зазначає, що вимогами п.2.1 ПДР України не передбачено обов`язку водія перевіряти наявність документів щодо проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу. 
Дане питання вирішується керівництвом підприємства, на якому працевлаштований ОСОБА_1 , та перевіряється механіком перед виїздом на маршрут. На наявному в матеріалах справи відеозаписові зафіксовано, що зі слів представника адміністрації підприємства водій дійсно не був обізнаний про пропущення строку обов`язкового технічного контролю, що сплинув перед вихідними днями. 
Вказані обставини, на переконання апелянта, у сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 працює водієм та дана робота є його єдиним джерелом доходу.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.
Заслухавши захисника ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, відповідно до положень ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам закону.
Відповідно до абз.4 п.3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137, визначено періодичність проходження обов`язкового контролю - двічі на рік для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, незалежно від строку експлуатації.
Положеннями ч.4 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з передбачених частинами першою - третьою цієї статті порушень, зокрема, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
При цьому, за змістом ч.4 ст.121 КУпАП суб`єктом даного правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.
Всупереч позиції захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення, вина останнього підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема відомостями
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №620380 від 13.05.2024 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;
- відомостями про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно постанови уповноваженої особи серії ЕАТ №8103015 від 08.11.2023 року за ч. 2 ст. 121 КУпАП;
- копією протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00116-02772-23 від 09.11.2023 року.
Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення полягає у повторному протягом року керуванні водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Водночас суб`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від диспозицій ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає, що суб`єктивна сторона передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності.
Враховуючи зміст наведених вище елементів складу вказаного адміністративного правопорушення, доводи захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого йому адміністративного правопорушення з посиланням на те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про пропущення строку обов`язкового технічного контролю та не мав визначеного ПДР обов`язку перевіряти вказані обставини перед виїздом на маршрут, не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.
Що стосується накладеного на водія адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у співвідношенні з доводами захисника про єдине джерело доходу ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить з наступного.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення передбаченого ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, як за своїм видом, так і розміром, є мінімально можливим, відповідно до санкції ч.4 ст.121 КУпАП.
Вчинене ОСОБА_1 передбачене ч.4 ст.121 КУпАП адміністративне правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відтак, суд апеляційної інстанції не має правових підстав для пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з урахуванням підстав, на які посилається апелянт.
З огляду на вищезазначене, накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Фельського Сергія Леонідовича залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 липня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар