ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року 
м. Київ

справа № 480/3179/21
адміністративне провадження № К/990/23907/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Коваленко Н.В.,  Стеценка С.Г., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 480/3179/21
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 (постановлену судом у складі головуючого-судді Шаповала М.М.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024 (ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Катунова В.В., суддів: Чалого І.С., Подобайло З.Г.),
УСТАНОВИВ:
РУХ СПРАВИ
У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі-відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якому позивач просив:
-визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського (Роменського) району Сумської області, викладена у наказі від 01.04.2021 № 18-3686/16-21-СГ;
- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00  га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Вільшанської сільської ради Недригайлівського (Роменського) району Сумської області.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 набрало законної сили. У справі відсутні дані про отримання позивачем виконавчого документу.
12.01.2024 ГУ Держгеокадастру у Сумській області звернулося до суду із заявою, в якій відповідач просив замінити сторону у справі, а саме: ГУ Держгеокадастру у Сумській області на Вільшанську сільську раду Роменського району Сумської області.
В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що Законом України № 1423-ІХ від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, внесені зміни до Земельного кодексу, на підставі яких у ГУ  Держгеокадастру в Сумській області припиняються повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою. Натомість, такі повноваження перейшли до Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області, тому має місце публічне правонаступництво, що є підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2024, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024, заяву задоволено.
Замінено у справі № 480/3179/21 сторону відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області на правонаступника - Вільшанську сільську раду Роменського району Сумської області (код ЄДРПОУ 04388478, Сумська область, Роменський район, 42127, с. Вільшана, вул.  Київський шлях, буд. 1а).
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» ГУ Держгеокадастру у Сумській області не здійснює розпорядження земельними ділянками державної власності, що передаються у комунальну власність, у тому числі щодо вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
21.06.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області, в якій заявник просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024, у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
У касаційній скарзі заявник вказує, що, з урахуванням суті покладеного на боржника судовим рішенням обов`язку, надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,000 га, яка розташована на території Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області з цільовим призначенням земельної ділянки "для ведення особистого селянського господарства", заміна боржника у виконавчому провадженні призведе до покладення обов`язків на особу, яка не була учасником спірних правовідносин, не брала участі у розгляді справи, що може призвести до порушення прав такої особи. Заміна сторони в адміністративній справі допускається до закінчення її розгляду судами відповідних інстанцій та набрання остаточним судовим рішенням у справі законної сили.
Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2024 касаційну скаргу залишено без руху.
У строк, встановлений Судом, заявник касаційної скарги усунув її недоліки.
Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області.
ГУ Держгеокадастру у Сумській області надіслав відзив на касаційну скаргу, за змістом якого заперечує проти її задоволення. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.
Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1)  фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Виходячи з викладеного, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Вищенаведені висновки щодо публічного правонаступництва органів державної влади відповідають правовій позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 11.10.2019 у справі №812/1408/16 та від 08.12.2022 у справі № 819/3391/15.
Судами у цій справі встановлено, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області, звертаючись із заявою про заміну сторони у справі, посилалось на те, що на теперішній час не є розпорядником земельної ділянки, питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення якої є предметом даної справи, оскільки в рамках адміністративно-територіальної реформи України Вільшанська сільська Роменського району Сумської області увійшла до Вільшанської територіальної громади Роменського району Сумської області, внаслідок чого відповідна земельна ділянка перейшли до земель комунальної власності.
Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" № 1423-IX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.
Землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е)  визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.
Судами у цій справі встановлено, що спірний об`єкт землеустрою має наступне місце розташування: на території Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області(кадастровий номер - 5923582900:02:002:0044).
Відповідно до абзаців 2-3 пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Аналіз наведених вище норм свідчить, що з дня набрання чинності пунктом 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України - 27.05.2021, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, у тому числі і землі не сформовані у земельні ділянки, крім земель, зазначених у пункті 24 розділі Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.
Таким чином, саме з 27.05.2021 органи виконавчої влади, до повноважень яких входило розпорядження вказаними земельними ділянками, позбавлені права здійснювати такі повноваження, у тому числі, затверджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером 5923582900:02:002:0044,не належить до переліку земель, які не відносяться як винятки до земель комунальної власності.
З урахуванням викладеного, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що саме Вільшанська сільська рада Роменського району Сумської області наділена повноваженнями щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, як орган місцевого самоврядування, до комунальної власності якого належить спірна земельна ділянка.
Водночас, ГУ Держгеокадастру у Сумській області відповідних повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, у тому числі із затвердження проектів землеустрою щодо її відведення, не має.
Отже, враховуючи, що фактично відбулась зміна суб`єкта, уповноваженого розпоряджатися землями, у цій справі наявні підстави для процесуального правонаступництва.
Судами також встановлено, що у справі № 480/3179/21 позивач не отримував виконавчий лист. 
При цьому, слід зазначити, що ухвала суду першої інстанції хоча і містить назву «про заміну сторони виконавчого провадження», але її мотивувальна те резолютивна частини є судовим рішенням, яким вирішена заява відповідача про заміну сторони у справі. Так само, в описовій частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду, яка ухвалена за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції у цій справі, помилково зазначено про звернення відповідача із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. 
Однак, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції у цій справі, вирішуючи заяву ГУ  Держгеокадастру у Сумській області від 12.01.2024, виходили з того, що заява відповідача стосується заміни сторони у справі, а не у виконавчому провадженні, тому наведені помилки не вплинули на правомірність висновків суду.
Заявник касаційної скарги заперечує можливість заміни сторони у справі після набрання законної сили рішенням, яким закінчено розгляд справи.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №2а/0612/649/11, від 03.05.2018 у справі №2-а-1864/10, від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 29.01.2020 у справі №815/1303/17, і Суд не вбачає підстав для відступу від неї.
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Вільшанської сільської ради Роменського району Сумської області залишити без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2024у справі №480/3179/21- без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.
Головуючий                                                                                          Л.В. Тацій
Судді                                                                                                    Н.В. Коваленко 
                                                                                                    С.Г. Стеценко