Справа № 734/3543/24 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/971/24 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,
з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності,             ОСОБА_1 , її захисника адвоката Лущик О. М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2024 року,

                                  В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, із середньою освітою, одружена, проживаюча по АДРЕСА_1 , 
притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як установив суд, 03 серпня 2024 року, о 22 год. 20 хв., по вул. Ювілейній,  2, у селищі Десна, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керувала автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , на порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням та скоїла наїзд на перешкоду – на зупинку громадського транспорту, яку пошкодила, а також отримав механічні пошкодження, керований нею транспортний засіб,  керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а матеріали направити відповідному правоохоронному органу для доопрацювання та належного оформлення.
Мотивує тим, що  винуватою себе у вчиненні дорожньої – транспортної пригоди не визнає, оскільки за кермом автомобіля не перебувала, їхала як пасажир, а керував автомобілем її брат, ОСОБА_2 . На  місці, після удару вона відчула біль від зіткнення з перешкодою, вдарилася головою, можливо втратила свідомість. Прийшовши до тями, побачила, що водій автомобіля, її брат, був закривавлений. На місці сидіння водія було багато крові і це також бачили працівники поліції, а також зафіксовано на відеозапису. В аптечці вона знайшла заспокійливе, випила його, чекала на приїзд працівників поліції. По приїзду працівників поліції, вони оглянули її тіло, чи є у неї ушкодження, які б могли створити кровотечу, вони впевнились, що кровотечі вона не мала. Поліцейські спитали, хто був за кермом, вона повідомила, що вона, однак так відповіла від страху та стресу. В подальшому вона вже повідомляла, що за кермом автомобіля не перебувала, але, працівники поліції вже у неї запитували, чи буде проходити вона огляд на стан сп`яніння, вони будуть складати матеріали. Від проходження огляду відмовилась, оскільки за кермом не перебувала.
Вказує, що ОСОБА_2 (її брат) у місцевому суді повідомив, що саме він перебував за кермом автомобіля і через погану погоду, того дня йшов дощ, він не впорався з керуванням та вдарився у зупинку на заокругленні дороги.
До матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_2 , яка ним складена та направлена до компетентного органу  від 13.08.2024 до відділу поліції. Але, вважає, що працівниками поліції цілком проігнорована заява ОСОБА_2   та не проведена перевірки за його заявою, не перевірено його на причетність до вчинення дорожньої – транспортної пригоди.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та її захисник адвокат       Лущик О. М. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисника, переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На відеозапису, доданому до матеріалів справи, видно , як  поліцейські  о 23 годині 03 серпня 2024 року прибули на місце пригоди в селище  Десна Чернігівського району та області, де   поблизу    будинку №2   по вул.   Ювілейній,   виявили автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , який в`їхав  у зупинку громадського транспорту, яку пошкодив, в автомобілі були пошкоджені капот, лобове скло, переднє крило, передні двері, а також були внутрішні пошкодження. 
Було з`ясовано, що автомобіль належить ОСОБА_3 , проте на момент приїзду поліції біля автомобіля знаходилася ОСОБА_4 , яка повідомила, що автомобіль належить ОСОБА_3 , але  на ньому їздить вона.
При цьому поліцейський звернув увагу, що на місці водія знаходилися жіночі шльопанці, а  сама ОСОБА_1 , яка  перебувала поряд з автомобілем, була без взуття ( босоніж).
Поліцейський вимагав надати посвідчення водія, на що ОСОБА_1 повідомляла, що керувала автомобілем вона, а не її чоловік, як  в`їхала у зупинку і розвалила її  пояснити не може. Зізналася, що номерні знаки з автомобіля зняла також вона.
Поліцією була викликана військова служба правопорядку, в присутності якої  до ОСОБА_1 була пред`явлена вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після якої ОСОБА_1 заявила, що автомобілем вона не керувала. Хто керував автомобілем назвати відмовилася. Після того як поліція звинуватила ОСОБА_1 у явній брехні та запропонувала викликати чоловіка ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 знову визнала, що керувала вона, від проходження огляду  як на місці зупинки, так і в лікарні відмовилася, зізналася, що керує транспортними засобами 16 років, є військовою. Пропонувала вирішити питання за 500 євро.
Версія ОСОБА_1 , що 03 серпня 2024 року  вона із ОСОБА_3 який є її чоловіком, виїхали автомобілем Mitsubishi Lancer до магазину у селищі Десна, де після сварки, чоловік її покинув і за кермом автомобіля на момент зіткнення із зупинкою  перебував її брат  ОСОБА_2 ,  є неправдивою, як і те, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 був викликаний хвилюванням та вживанням заспокійливого засобу барбовалу. 
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні  місцевого суду пояснював,  що ОСОБА_1   є його рідною сестрою, у селищі Десна, точного часу не пригадує, попросила сісти за кермо автомобіля Mitsubishi. Під час руху вдарився у зупинку і побив носа. На його тілі були сліди крові, до медичного закладу не звертався. Посвідчення водія  він не має, проте вміє їзди на автомобілі.  Його сестра ОСОБА_1 знаходилася в автомобілі на місці пасажира, після в"їзду у зупинку він пішов додому.
До таких пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 як суд першої інстанції, так і апеляційний суд відноситься критично та вважає їх такими, які надані суду задля уникнення адміністративної відповідальності.
13 серпня 2024 року до Відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області звернувся ОСОБА_2 із заявою про подію, що відбулася 03 серпня 2024 року та пов`язана із вказаною дорожньо-транспортною пригодою. Це звернення 13 серпня 2024 року зареєстроване в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області за № 5410 та проведена перевірка згідно із Законом України «Про звернення громадян». 
Зі змісту відповіді (№ 9932 від 26 серпня 2024 року) ОСОБА_2 , що надана Відділенням поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, зокрема, виходить, що проведеною перевіркою підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено. Інформація, яка викладена у заяві, не знайшла підтвердження.
Відеокамера запаху алкоголю не передає, проте по поведінці ОСОБА_1 після приїзду поліції, її розмові, рухах, були розумні підстави судити, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння і такий стан не міг бути викликаний вживанням в якості заспокійливого  барбовалу.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейського у визначеному Законом порядку.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 832951 від 03.08.2024 відомості ОСОБА_1 власноручно підтвердила своїм підписом та особисто в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначила: « … Визнаю вину. Випивала. Визнаю…».
Отже, протоколи про адміністративне правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.
Поміж іншого, згідно відеозапису працівників поліції вбачається, що  ОСОБА_1 надає чіткі відповіді працівникам поліції. Зокрема, розповідає, що   вона вживала алкогольні напої, була за кермом автомобіля та скоїла наїзд на зупинку громадського транспорту. При цьому ОСОБА_1 неодноразово повторювала, що за кермом автомобіля під час дорожньої – транспортної пригоди, перебувала саме вона у нетверезому стані. 
На вимогу  поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тезнічного  засобу або в медичному закладі категорично відмовлялася, постійно намагаючись домовитись з працівниками поліції про покращення свого становища.
Наявність крові на кермі та на дверях з боку водія і відсутність кровотечі у ОСОБА_1 ,  не спростовує правильності висновків суду про винуватість       ОСОБА_1 , як особи, що керувала транспортним засобом.
Загальновідомо, що особа, яка керує транспортним засобом тримається за кермо, у той час як пасажир на передньому сидінні, не пристебнутий ременем безпеки, під час зіткнення із зупинкою транспортним засобом цілком ймовірно міг розбити носа, з якого йшла кров. Двері з боку пасажира після зіткнення заклинило, що підтвердила ОСОБА_1 в апеляційній інстанції, відповідно пасажир виходив через двері водія і міг забруднити як кермо,  так і ручку дверей.
Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП України, які містяться в матеріалах справи.
При розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.
Вимога ОСОБА_1 направити матеріали справи відповідному правоохоронному органу для доопрацювання та належного оформлення, задоволенню не підлягає, як така, що суперечить положенням ст. 294 КУпАП, за результатами апеляційного розгляду таке рішення не передбачене законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець