ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/457/20                                        Головуючий суддя І інстанції Трояновська Т. М.
Провадження № 33/818/6/24                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
       14 жовтня 2024 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Либовка А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
       Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Івано-Франківськ,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
       Постановою встановлено, що 03 червня 2020 року близько 04:30 год. в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області по вулиці Гагаріна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Деу Ланоз», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року, посилаючись на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не приймав участі, а про наявність цієї постанови дізнався лише 27 березня 2023 року під час працевлаштування до Управління патрульної поліції, оскільки відносно нього була проведена перевірка Департаментом патрульної поліції.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
Судовий розгляд було призначено на 17 травня 2024 року та на 21 червня 2024 року, де ОСОБА_1 та його захисник Либовка А.В. надали свої пояснення щодо обставин справи та підтримали апеляційну скаргу, а також заявили клопотання, в тому числі про призначення експертизи.
14 жовтня 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 – адвоката Либовка А.В., в якій вона просила розглянути апеляційну скаргу 14 жовтня 2024 року без її участі та без участі ОСОБА_1 . 
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, доводи та пояснення ОСОБА_1 та захисника Либовки А.В., які вони надавали в попередніх судових засіданнях Харківського апеляційного суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги 14 жовтня 2024 року без участі ОСОБА_1 та його захисника -адвоката Либовка А.В.

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Либовка А.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
       Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд не дотримався всіх вказаних вимог закону.
       Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті працівника поліції, письмових поясненнях свідків, відеозаписі з нагрудної камери патрульного поліцейського, результаті проведення огляду.
       Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .
       Проте, в матеріалах справи міститься довідка селищного голови Тисменицького району Івано-Франківської області (арк. 50) відповідно до відомостей якої вбачається, що ОСОБА_1 з 23 червня 2015 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
       Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 повідомив, що постійно проживає за цією адресою, а в м. Харкові місця проживання чи реєстрації не має.
       Крім того, працівники поліції у якості додатку до протоколу долучили фотокопію водійського посвідчення ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 .
       Проте, відповідно до відомостей повідомлення начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Івано-Франківській області (ТСЦ МВС № 2641) від 05.04.2023 року (арк. 54) на підставі даних Єдиного державного реєтру МВС 19.07.2021 року Крису було видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 кат. «А В С», статус «ЗАГУБЛЕНИЙ»; 07.08.2019 року у зв`язку із його втратою було видане посвідчення водія серії НОМЕР_3 кат. « А В С « статус «ПІДЛЯГАЄ ВИЛУЧЕННЮ».
       Отже, водійське посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яке було вилучене працівниками поліції 03.06.2020 року, було ним втрачене та отримано нове, заздалегідь до події, яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення. 
       Крім того, відповідно до відомостей витягу з наказу начальника ТУ ССО у Івано-Франківській області від 02.06.2020 року (арк. 51), призначено з «02» на «03» червня 2020 року на території будівлі Івано-Франківського окружного адміністративного суду (м. Івано-Франківськ), вул. Незалежності, 46): денна зміна наряду посту охорони з 08:00 год. д 17:45 год. 02 червня 2020 року лейтенанта Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника командира першого взводу охорони першого підрозділу охорони.
       Також, відповідно до відомостей витягу з наказу начальника ТУ ССО у Івано-Франківській області від 03.06.2020 року (арк. 52), призначене з «03» на «04» червня 2020 року на території будівлі Івано-Франківського окружного адміністративного суду (м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 46) денна зміна наряду посту охорони з 08:00 год. до 17:45 год. 03 червня 2020 року лейтенанта Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника командира першого взводу охорони першого підрозділу охорони.
       Поряд з цим, відповідно до відомостей довідки начальника відділу по роботі з персоналом територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області Новікової З. від 28.03.2023 року (арк. 53) вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебував на службі в територіальному управлінні Служби судової охорони у Івано-Франківській області з 12.11.2019 по 27.03.2023 року.
       Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події, яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 8).
       Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що особа, яка керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції, а згодом пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора Драгер, за своїми зовнішніми ознаками відрізняється від зовнішніх ознак ОСОБА_1 , який був присутнім в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник заперечували, що останній був присутній на місці події 03.06.2020 року у смт Нова Водолага Харківської області, оскільки у цей час він перебував у Івано-Франківській області, а через 3 години 30 хвилин після того часу, який зазначений в протоколі вже був присутнім на місці основної роботи, тобто у будівлі Івано-Франківського окружного адміністративного суду (м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 46).
       Враховуючи наведені суперечності щодо перебування ОСОБА_1 03.06.2020 року на місці події, а також відомості, які зафіксовані на відеозаписі працівниками поліції, судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання захисника ОСОБА_3 про призначення у цій справі судово-портретної експертизи та на вирішення експертів були поставлені наступні питання: чи зображена на відеозаписі, який долучений працівниками поліції до протоколу, особа, фотокартки якої надано як зразки?; чи одна і таж особа фігурує на відеозаписі працівників поліції і на фотокартках і відеозаписі, які долучені до клопотання захисником?.
       Відповідно до висновку експерта № 20876 від 10.09.2024 року, у файлі «0000000_00000020200603034558_0042.MP4», який знаходиться на наданому на дослідження лазерному диску «Videx» DVD-R 16x 4,7 GB 120 min №20E19062821:00 (особа, одягнена у комбіновану чорно-зелену спортивну кофту з каптуром та емблемою фірми «Nike», темну футболку з принтом жовто-коричневого кольору, на часовій позначці «2020/06/03 03:46:07» до якої звертаються: « ОСОБА_4 , вы еще раз… Вам спр…. Задаю вопрос: « Вы будете проходить тест на алкоголь при понятых?», на що дана особа розвертається у фас та наближається до камери) у файлах «Відео 1.МР4», «Відео 2.МР4», «Відео 4.МР4», «photo_5188207738247825575_y.jpg», що містяться на флеш-накопичувачі «TEAMGROUP 8 GB», та на наданих фотокартках з написами «№1 2020» та « № 4 2021» зі зворотних боків, що надані порівняльного дослідження, містяться зображення різних осіб.
       Також експерт зазначив, що встановити, чи зображення однієї чи різних осіб містяться: у файлі «VID_20200606_204647.MP4», який знаходиться на наданому на дослідження лазерному диску «VIDEX» DVD-R 6x 4,7 GB 120 min № 20Е19062821:00 (особа, яка з`являється на часовій позначці «11:50» від початку відеозапису з передніх правих дверей автомобіля, на голові спостерігаються залисини, одягнена в темний одяг, ліва рука притиснута до тулуба, під рукою спостерігається темний предмет), та й файлах, що містяться на флеш-накопичувачі «TEAMGROUP 8 GB» і 9 фотокартках, що надані для порівняльного дослідження, не надалося можливим з причини, наведеної у дослідницькій частині Висновку.
       
Враховуючи висновки експерта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на місці події, яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім.
Такі висновки також підтверджуються відомостями витягів з наказів та довідки з місця роботи ОСОБА_1 , з яких вбачається, що саме у день складання протоколу, а саме 03.06.2020 року ОСОБА_1 з 08:00 год. перебував на місці роботи, а саме на території Івано-Франківського окружного адміністративного суду, який перебуває у м. Івано-Франківськ. Тобто після складення протоколу, а саме об майже 05:00 год. 03.06.2020 року ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом, не міг фізично дістатися до м. Івано-Франківська з смт Нова Водолага Харківської області до 08:00 год., оскільки між цими населеними пунктами відстань майже 1000 км.
Поряд з цим вбачається, що особа, яку зупинили працівники поліції пред`явила останнім посвідчення водія, яке було втрачене, про що є відомості у Єдиному державному реєстрі МВС, на що працівники поліції не звернули увагу на місці події.
       Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, не перевіривши ці відомості, передчасно ухвалив постанову, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.
Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
       Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали та відомості, що є в цій справі, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно доводів поданої апеляційної скарги.
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП – скасувати, а провадження у цій справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков