ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/22325/24
Провадження № 33/4820/728/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Євдокимової Юлії Вікторівни, потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останньої на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року, 

в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , студента 4 курсу Національного університету водного господарства та природокористування, 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
За постановою суду, 08 серпня 2024 року о 07 год. 00 хв. ОСОБА_1 в порушення вимог п.п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, в м. Хмельницькому по вул. Героїв Маріуполя, 5, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого, здійснюючи рух заднім ходом допустив наїзд на транспортний засіб Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв, та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди. 
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішенням суду в частині стягнення, накладеного на ОСОБА_1 , його захисник – адвокат Євдокимова Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила вказану постанову в цій частині змінити. Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. 
Вважає, що стягнення, накладене на ОСОБА_1 , є надто суворим. Суд при обранні такого не дотримався принципу індивідуалізації покарання та ст. 30 КУпАП. 
Поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю визнав вину, є студентом. Автомобіль йому необхідний для відвідування матері та бабусі (інваліда ІІ групи), які залишились одні, оскільки його батько був мобілізований до лав ЗСУ. 

Крім того, адвокат Євдокимова Ю.В. просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропустила з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання адвоката Євдокимової Ю.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, оскаржена постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області постановлена 04 вересня 2024 року. Судове засідання було проведено за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, копію постанови він не отримував. Про її існування ОСОБА_1 дізнався лише 20 жовтня 2024 року, коли отримав повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції. Після цього 24 жовтня 2024 року він уклав договір із адвокатом Євдокомивою Ю.В., яка 01 листопада 2024 року отримала копію оскаржуваної постанови. Отже, саме цього дня вона дізналась про мотиви прийнятого рішення. З апеляційною скаргою звернулась 05 листопада 2024 року, що підтверджується відміткою на конверті (а.с. 41).
Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України), клопотання підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги – поновленню. 

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що, дійсно, 08 серпня 2024 року його автомобіль знаходився на парковці мотелю, що по вул. Героїв Маріуполя, 5 в м. Хмельницькому. Від`їжджаючи із вказаної парковки заднім ходом, він не помітив, що здійснив зіткнення із автомобілем Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_2 . Однак, згодом йому зателефонував працівник поліції і повідомив про те, що він скоїв ДТП та щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Формально свою вину визнав, однак повідомив, що перебуваючи за кермом, не бачив, що пошкодив праві пасажирські дверцята автомобіля, що знаходився поруч. У подальшому із потерпілим не контактував. Із апеляційною скаргою звернувся після того як поштою отримав повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, з метою добровільної здачі посвідчення водія.

Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що коли він вийшов на парковку, щоб забрати свій автомобіль, то помітив на ньому пошкодження. Охоронець парковки повідомив, що бачив як це зробив водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI - ОСОБА_1 . У подальшому і він, і охоронець телефонували ОСОБА_1 і просили його повернутись на місце події, на що останній відмовився, мотивуючи тим, що вже далеко від`їхав. Саме тому вони викликали працівників поліції, які після прибуття на місце ДТП опитали їх та склали усі необхідні документи.
ОСОБА_1 у жодне із судових засідань місцевого суду ні по даній справі, ні по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не з`явився. До цього часу із ним не зустрічався. Просить оскаржувану постанову залишити без змін, у зв`язку із зухвалою поведінкою правопорушника, який рухаючись заднім ходом наніс пошкодження його автомобілю у пасажирські дверцята справа своєю передньою частиною. Тобто, усвідомлюючи, що скоїв ДТП, залишив місце події, а на прохання повернутись – відмовився.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Євдокимову Ю.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Постанова суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП, в апеляційному порядку не оскаржується, тому в цій частині вона не переглядається.

Санкція ст. 1224 КУпАП передбачає такі міри стягнення як: штраф у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян; позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років; адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб Opel Vivaro, д.н.з.  НОМЕР_2 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події. На прохання потерпілого та поліції відмовився повертатися на місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди. 
Постановою суду місцевого суду на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Натомість, в апеляційній скарзі його захисник – адвокат Євдокимова Ю.В. просила накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

З пояснень потерпілого, наданих апеляційному суду та пояснень свідка ОСОБА_3 , які він надав суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 , на їх прохання повернутись на місце ДТП – відмовився.
Схемою місця ДТП, яка сталася 08 серпня 2024 року о 07 год. 00 хв. по вул. Героїв Маріуполя, 5 підтверджується, що автомобіль Opel Vivaro, д.н.з.  НОМЕР_2 , отримав пошкодження правих розсувних дверцят (а.с. 4).
Відповідно до довідки Інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП ОСОБА_1 вже двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який двічі вже притягувався до адміністративної відповідальності, його майновий стан, а саме відсутність будь-якого доходу, його поведінку після вчинення правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в середніх межах санкції ст. 1224 КУпАП, а саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Жоден із більш м`яких видів стягнення, на думку апеляційного суду, не зможе здійснити виховного впливу на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та запобігти вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Що стосується доводів захисника про необхідність накладення на ОСОБА_1 більш м`якого стягнення, а саме штрафу, то апеляційний суд виходить з наступного. 
Статтею 27 КУпАП визначено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 є студентом 4 курсу Національного університету водного господарства та природокористування, денної форми навчання. Жодних відомостей про наявність у нього будь-якого джерела доходу стороною захисту не надано.
Отже, ОСОБА_1 немає самостійного заробітку та не зможе самостійно забезпечити виконання стягнення у виді штрафу. А тому, застосування такого виду стягнення у даному випадку є недоцільним та не забезпечить досягнення мети його накладення.

Визнання ОСОБА_1 вини та щире розкаяння у скоєному апеляційний суд оцінює критично, оскільки таке передбачає, окрім визнання особою факту вчинення протиправного діяння, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.
Натомість, поведінка ОСОБА_1 після вчинення адміністративних правопорушень не свідчить про розкаяння, оскільки він на вимогу поліцейських та потерпілого на місце події не повернувся, перебігом розгляду справи не цікавився, не проявляв інтересу щодо стану та подальшого відновлення пошкодженого ним авто, а тому така обставина не може визнаватися як пом`якшуюча. 

Що ж стосується наявності у ОСОБА_1 матері та бабусі (інваліда ІІ групи), яких необхідно відвідувати за допомогою автомобіля, у зв`язку із проходженням його батьком військової служби, то вказане не є достатньою підставою для призначення йому більш м`якого стягнення, оскільки апелянтом не надано жодних доказів, які б підтверджували, що останні потребують саме його догляду.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Таке стягнення відповідає санкції ст. 1224 КУпАП та положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Отже, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1224 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Євдокимової Юлії Вікторівни – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду        Федорова Н.О.