Справа № 750/12073/24 	Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М. 	
Провадження № 33/4823/827/24 	  	
Категорія - – ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Бредюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
          ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 19 серпня 2024 року о 21 год. 34 хв., у місті Чернігові по проспекту Миру, 26, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf Plus, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Бредюк О.М. подав в інтересах  ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що місцевим судом не з`ясовані всі обставини у справі та не надана належна оцінка відеодоказам та матеріалам адміністративної справи. Зазначає, що його підзахисний від проходження огляду в лікарні не відмовлявся та хотів його пройти, але оскільки він був затриманий, то хотів щоб спочатку на місце пригоди прибув адвокат, як це передбачено законом. Вказує, що після зупинки поліцейський не назвав жодної ознаки сп`яніння, а в подальшому змусив ОСОБА_1 визнати факт вживання наркотичних засобів, але останній не знав, що ведеться відеозйомка та він може не давати свідчення. Звертає увагу, що патрульні поліцейські вели себе упереджено, брутально та непрофесійно, тиснули на ОСОБА_1 з метою змусити його визнати провину; на його вимогу не забезпечили участі адвоката при складанні протоколу, не процесуальним шляхом отримали від нього зізнання у вживанні наркотичних засобів, а також здійснили адміністративне затримання ОСОБА_1 без оформлення процесуальних документів та без повідомлення захисника. 
У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Бредюка О.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПРІ №114714 від 19.08.2024, ОСОБА_1 , 19 серпня 2024 року о 21 год. 34 хв., у місті Чернігові, по проспекту Миру, 26, керував автомобілем Volkswagen Golf Plus, д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що  відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5-6).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів та спілкування з водієм, виникли підозри про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння: у нього були розширені зіниці, які не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя; при цьому водій підтвердив вживання наркотичної речовини. Крім того, у водія були виявлені наркотичні речовини. Після цього ОСОБА_1 намагався втекти з місця зупинки транспортного транспорту, але був затриманий працівниками поліції. Потім поліцейські запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 повідомив, що без захисника нічого робити не буде, але конкретної відповіді не надавав. Поліцейський надав можливість викликати адвоката, проте ОСОБА_1 не скористався своїм правом. Після цього, працівником поліції йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та був складений адміністративний протокол, зі змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено.

Відмова від виконання вимоги поліцейських пройти медичний огляд ОСОБА_1 була очевидною. Він затягував час, прямо не відповідав на питання, проте свого обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння як водій не виконав.
Отже, проаналізувавши даний відеозапис, апеляційний суд приходить до висновку, що посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не заслуговує на увагу, оскільки поведінка водія свідчить про протилежне, а саме, про те, що він будь-яким чином намагався уникнути огляду, що правильно розцінено працівниками поліції як відмова від проведення медичного огляду.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта про порушення права ОСОБА_1 на захист, є непереконливими, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не зобов`язаний забезпечувати таке право. При цьому, поліцейський надав можливість ОСОБА_1 викликати адвоката, чим той не скористався.

Інші твердження сторони захисту висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний