Постанова
Іменем України
 
15 жовтня 2024 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/16643/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В., 
за участю секретаря Марченка М. С.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 
 
від 10 червня 2024 року 
 
в складі судді Петришин Н. М.
 
у цивільній справі №361/5722/22 Броварського міськрайонного суду Київської області
 
за позовом ОСОБА_2 
 
до ОСОБА_1 
 
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна,
 
                                        У С Т А Н О В И В: 
В жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок підпалу належного йому на праві власності автомобіля.
Посилаючись на висновок експерта від 12.08.2020 №13-3/563 доводив, що розмір завданої матеріальної шкоди становить 106 187 грн 69 коп. 
Наголошував на тому, що навіть внаслідок здійснення ремонту автомобіля його ринкова вартість не відновиться, оскільки завдана шкода призвела до непоправної втрати автомобілем товарної вартості.
Також зазначав, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 йому завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що протягом тривалого часу він перебував в стані невизначеності, з 10.07.2020 не мав можливості користуватися транспортним засобом, що в свою чергу спричинило суттєві зміни в звичному для нього житті. Вказав, що моральну шкоду оцінює в 100 000 грн.
Відповідач позов не визнав та подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю. В обґрунтування відзиву зазначив, що на обраній позивачем ремонтній майстерні було здійснено повний відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. Вказав, що ремонті роботи виконувалися у цій майстерні з використанням необхідних запчастин та витратних матеріалів, які ним купувалися окремо. Всього на відновлення ремонту ним було витрачено 59 840 грн. Після огляду автомобіля, за наслідками проведеного його повного відновлювального ремонту, претензій у позивача до виконаних робіт не виникло.  Крім  того, він сплатив моральну шкоду позивачу в розмірі 40 000 грн та оплатив послуги адвоката позивача на суму 18 000 грн (а. с. 141- 145).
 
Позивач подав відповідь на відзив відповідача, в якому визнав факт понесення відповідачем витрат на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 52 744, 60 грн. Тому просив позов задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_1 різницю між розміром завданого матеріального збитку                     (106 187,69 грн) та розміром часткового відшкодування (52 744,60 грн) в сумі 53 443,09 грн, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 60 000 грн, оскільки визнав, що ОСОБА_1 вже сплачено 40 000 грн на відшкодування моральної шкоди (а. с. 175-181).
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 47 443 грн 13 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 450 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
 
Як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що відшкодування шкоди вже відбулося, оскільки він здійснив повний відновлювальний ремонт автомобіля після його пошкодження та при цьому на СТО, яке обрала довірена особа позивача, про що наявні в матеріалах справи письмові докази.
 
Звернув увагу, що дійсно на проведення відновлювального ремонту автомобіля він витратив 58 744,56 грн і цієї суми було достатньо для повного відновлення пошкодженого автомобіля.
 
Судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем не доведено про необхідність здійснення будь-яких інших робіт, ніж ті, що були здійснені під час відновлювального ремонту автомобіля.
 
Вказував, що позивачем було самостійно обрано спосіб захисту шляхом відновлення речі до первинного стану, а саме шляхом проведення відновлюваного ремонту автомобіля на обраній ним СТО.
 
Також в обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд не врахував, що відповідач є інвалідом другої групи.
 
Позивач, заперечуючи проти апеляційної скарги, подав відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Представник позивача - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
 
Колегія суддів дослідила матеріали справи, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог в цій частині.
 
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування обставин справи, враховуючи наступне.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у справі, спричинена поведінкою іншої особи.
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Skoda», модель «OctaviaElegance 1.8», рік випуску 2012, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що 10.07.2020 між його донькою ОСОБА_5 , її чоловіком ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_1 на ґрунті тривалих неприязних відносин виник черговий конфлікт, після чого відповідач здійснив постріл з рушниці в задню праву частину автомобіля, що знаходився на подвір`ї його доньки, облив бензином автомобіль та підпалив, внаслідок чого автомобіль зазнав численних ушкоджень, а йому завдано майнової та моральної шкоди. 
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальна справа №361/9413/20 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.
У Висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-кримінального центру №13-3/563 від 12.08.2020, складеного в межах кримінального провадження, зазначено, що 10 липня 2020 року, близько 09 год. 50 хв.              ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, реалізуючи свій умисел, направлений на знищення чужого майна шляхом підпалу, з мотивів помсти, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника, достовірно знаючи, що автомобіль марки «Skoda», модель «Octavia», державний номерний знак: НОМЕР_1 , зареєстрований на позивача                 ОСОБА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , заздалегідь підготувавши та взявши з собою пластикову ємкість зовні схожу на каністру з бензином, підійшов до вищевказаного автомобіля та облив дах автомобіля, задній відсік, заднє скло, передню частину автомобіля та підпалив, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди.
Також у Висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-кримінального центру №13-3/563 від 12.08.2020 зазначено, що ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу становить 334 909,91 грн, а також завданого матеріального збитку в розмірі 106 187,69 грн. 
Згідно Висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-кримінального центру №14/305 від 23.10.2020, причиною виникнення пожежі є займання горючої рідини в зоні осередку пожежі, внаслідок дії на неї відкритого полум`я сірника (сірників). Осередок пожежі, яка мала місце 10.07.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходився в зоні, яка включає в себе: зовнішні поверхні верхньої та задньої частин кузова автомобіля «Skoda», державний номерний знак: НОМЕР_1 ; технологічні отвори, які ведуть до переднього лівого та правого коліс автомобіля; частину бруківки.
Згідно Рахунку-фактури №СФ-012 від 22 листопада 2020 року та Акту виконаних робіт №012 від 08.01.2021, складених ФОП ОСОБА_7 , вартість відновлювальних робіт (демонтаж/монтаж салону автомобіля, багажного відсіку, дверних карт, підкрилок 4 шт., переднього та заднього бамперів, передніх фар, задніх ліхтарів, капоту та кришки багажника), фарбування та матеріалів для фарбування пошкодженого транспортного засобу становила 57 000 грн. 
Згідно рахунку №АД-0108142 від 25.12.2020 від ТОВ «АвтоНова-Д плюс»
ОСОБА_8 (син відповідача) замовляв та сплачував за запчастини для ремонту автомобіля, а саме: болти, кронштейн антени, загальною вартістю 1 588,56 грн, плоский контакт, ковпачок склоочисника на загальну суму 156 грн. 
Зі специфікації до акту виконаних робіт №012 від 08.01.2021 вбачається, що ФОП ОСОБА_7 виконано ремонт належного позивачу транспортного засобу, загальною вартістю 57 000 грн, а саме здійснено відновлювальні роботи та фарбування автомобіля (демонтаж/монтаж салону, демонтаж/монтаж багажного відсіку, демонтаж/монтаж дверних карт, демонтаж/монтаж підкрилків - 4 шт., демонтаж/монтаж переднього та заднього бамперів, демонтаж/монтаж передніх фар та задніх ліхтарів, демонтаж/монтаж капоту та кришки багажнику); фарбування автомобіля (дах автомобіля, капот, задня кришка багажника, передня та задня праві двері, передня та задня ліві двері, передній та задній бампер автомобіля, переднє та заднє праві крила автомобіля, переднє та заднє ліві крила автомобіля, багажний відсік); матеріали (фарба підбірна - 1,5 л., лак - 3 л., інші матеріали (шпаклівка, розчинники, наждачний папір, монтажна стрічка тощо).
Факт виконання відновлювальних ремонтних робіт пошкодженого автомобіля на ФОП ОСОБА_7 визнано позивачем, у зв`язку з чим  останній просив стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди, визначеною експертом у Висновку, та вартістю проведених ремонтних робіт.
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що у разі визнання позивачем факту проведення ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля, доведенню підлягають обставини неповного відновлення автомобіля. Тобто саме позивач повинен був довести які ремонтні роботи не  було виконано та розмір вартості таких робіт. 
 
Поруч з цим, позовна заява не містить обґрунтувань про те, що ремонтні роботи по відновленню автомобіля здійснено не в повному обсязі.
 
У позовній заяві позивач лише зазначив, що навіть у разі проведення відновлювального ремонту, автомобіль втрачає вартість товарного вигляду. Однак вимог про відшкодування розміру втрати товарного вигляду до суду не заявляв  та таких обставин у суді не доводив.
 
Як вбачається зі змісту відповіді на відзив ОСОБА_2 , посилаючись на те, що автомобіль повністю не відремонтовано, не вказав, які саме необхідно вчинити дії та/або виконати роботи, на його думку, для повного відновлення автомобіля після його пошкодження.
 
Також матеріалами справи підтверджується, що позивач не звертався до суду із заявою про уточнення позовних вимог або із заявою про зміну предмету чи підстав позову.
 
Сукупний аналіз наведених фактичних обставин вказує на те, що позивач при зверненні до суду з позовом не доводив обставин того, що його автомобіль повністю не відремонтовано, відповідно і не зазначав, які саме агрегати та вузли автомобіля не відремонтовано, а також яка буде вартість цих робіт.
 
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
 
В частині першій статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Як вже вказувалося вище, позивач в обґрунтування позовних вимог посилався лише на те, що розмір матеріальної шкоди визначено у висновку експерта та доводив, що з відповідача підлягає стягненню різниця між розміром визначеного експертом матеріального збитку та фактично сплаченим розміром відшкодування.

 
Дійсно розмір завданої матеріальної шкоди, визначений у висновку експерта, та фактично сплачений на СТО є відмінним. Однак сам факт такої різниці не є підставою для задоволення позову при не доведенні обставин неповного відновлення пошкодженого автомобіля. 
 
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що такі обставини позивачем не доводилися та ним не подано до суду доказів на підтвердження факту неповного відновлення пошкодженого автомобіля.
 
Так, з матеріалів справи вбачається, що при визначенні розміру матеріальної шкоди експертом використовувалася програма «Аudatex» (що включає 20% податку на додану вартість). Крім цього, експертом використовувався порівняльний підхід та застосовувався витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вказано, що Висновок експерта складено на 27 аркушах.
 
Звертаючись до суду з позовом позивач додав до позовної заяви лише частину витягу Висновку експерта №13-3/563 від 12.08.2020, який  не містить переліку робіт, запчастин та витратних матеріалів необхідних для повного відновлення пошкодженого автомобіля, та яку суму податку на додану вартість враховано експертом при визначенні матеріального збитку (яка не підлягає відшкодуванню позивачу, оскільки автомобіль ремонтувався на СТО ФОП, який не є платником податку на додану вартість). Так, у цьому витязі міститься інформація, що повний Висновок експерта викладено на 27 аркушах, однак позивачем долучено до позовної заяви лише 12 з 27 аркушів. Та частина Висновку, яка долучена по позовної заяви містить лише описову частину, та не містить переліку запчастин які підлягають заміні чи ремонту, витратних матеріалів та необхідних ремонтних робіт. Таким чином доказів на підтвердження обсягу ремонтних робіт необхідних для проведення повного відновлення пошкодженого автомобіля позивачем не додано та не доведено.
 
Разом з тим, в матеріалах справи наявні докази проведення відновлювальних ремонтних робіт пошкодженого автомобіля на СТО обраному позивачем та відсутність письмових доказів на підтвердження наявності у позивача претензій щодо виконаних робіт. Також з матеріалів справи вбачається, що  після проведення ремонтних робіт відповідачем вирішено питання про відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 40 000 грн та відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 18 000 грн. 
 
Оскільки відповідачем здійснено відновлювальний ремонт автомобіля в січні 2021 року, а позивач при зверненні до суду з позовом в жовтні 2022 року не доводив обставин того, які на його думку, ремонтні роботи не здійснено для повного відновлення автомобіля після його пошкодження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, як різниці між визначеним експертом розміром шкоди та сумою витрат сплачених за відновлювальний ремонт.
 
За наведених обставин колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог ухвалено за неповного з`ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.
 
Апеляційна скарга не містить доводів незгоди з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та в частині відмовлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Проте, в апеляційній скарзі відповідач просить повністю скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Тому, за таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України
 
                                               П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року в частині задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та в частині стягнення витрат на правничу допомогу - скасувати.
 
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 18 жовтня 2024 року.
 
Головуючий                                                                        О. Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                    О. В. Желепа
 
                                                                                              О. В. Немировська